[ 201 ]

1 CÂND cina cea de pe urmă

Isus a sfârșit,

El către-nvățăceii Săi,

Într-acest fel a vorbit:

Iubiților să privegheați,

În ispită să nu intrați,

Ci să vă rugați.

Ora despărțirii noastre

Vine, să vă las;

Paharul al durerilor

Eu trebuie să-l golesc.

2 Pe Petru, Iacov și Ioan,

Luându-i cu Sine,

Într-o frică mare s-au dus,

Pe-al Măslinilor munte.

Și când Isus S-a chinuit,

Apostolii s-au odihnit

Și au adormit.

Iar pe El L-a înconjurat

O frică mare,

Știind toate dinainte,

Ce moarte grea El are!

[ 202 ]

1 CÂT de drag ne este Isus,

Căci la cer EL S-a 'nălțat,

Cu Dumnezeu ne-a împăcat

Și pentru noi S-a rugat.

Cine-ar putea să ne spună

Câtă pierdere am avea,

Când spre El nu ne-am întoarce

Și rugând L-am căuta.

2 Când vrăjmașul ne apasă

Și în strâmtorări ne-aflăm,

Către El, ce nu ne lasă,

Rugăciunea să-ndreptăm,

Căci atunci a Lui iubire

Va fi pururea cu noi;

El ne-ascultă rugăciunea

Și ne scapă de nevoi.

3 Iar când ne vin gânduri grele,

Numai la El s-alergăm,

Isus ajutor ne-ntinde

Către El dacă strigăm.

Fiind părăsiți de prieteni

Și cu suspin în suflet,

O, atunci Isus ne este,

Preot, Rege și Profet.

[ 203 ]

1 CÂND bate ceasul,

O, când voi sosi

În țara mea, în țara mea!

În cer pe Isus să-L văd aș dori,

În țara mea, în țara mea.

'Ici pe pământ dureri și-ntristare,

Sus m-așteaptă fericire mare!

Pentru-aceea 'n cer doresc eu tare;

În țara mea, în țara mea!

2 Dar Isuse fie cum Tu voiești!

Eu și aici voios petrec.

Mă lupt în contra poftelor lumești,

Eu și aici voios petrec!

Iubesc în Tine frățietatea

Și doresc să ajung venirea Ta.

Să văd patria,

Moștenirea mea.

Eu și aici voios petrec!

3 Fericit voi fi aici și-n cer, sus,

Mai mult bine eu nu doresc,

Decât numai să Te am, o Isus,

Mai mult bine, eu nu doresc.

Voios sunt chiar și în suferințe,

Fericit în ora morții mele.

Tu ești partea mea-n viață 'n moarte;

Mai mult bine eu nu doresc.

[ 204 ] M. 369

1 CÂND valea plângerii voi părăsi

Și-n „Orașul cel ceresc” voi păși,

Bucuria-mi numai Isus mi-a fi,

La care în veci voi putea privi.

Corul

O, ce măreț, o, ce măreț,

O, ce măreț atunci va fi!

Bucuria-mi numai Isus mi-a fi,

În care în veci mă voi veseli.

2 Când Domnul cel iubit, din mila Sa

La locul meu în cer m-a strămuta,

Și față-n față-L voi putea privi,

În care în veci mă voi veseli.

3 Odată-acolo sus îi voi vedea

Pe cei pe care i-am iubit aicea,

Dar și atunci numai Isus mi-a fi,

În care în veci mă voi veseli.

[ 205 ] M. 251

1 CEL ce Te-ai deschis mie,

Stâncă de mântuire,

Las-apa și acel sânge,

Care din coastă-Ți curge,

Sufletu-mi să-l mântuie,

De păcat să mă spele.

2 Faptele câte-am lucrat,

Legea Ta le-a judecat.

Ori și cât eu m-aș lupta,

Plângând ziua și noaptea,

De păcat nu m-ar scăpa

Decât numai mila Ta.

3 Sărman, dator precum sunt,

La crucea Ta mă arunc.

Gol, Doamne îmbracă-mă,

Slab, dar Tu ajută-mă!

Vin ca și un necurat,

Tu mă spală de păcat!

4 După lupta vieții,

Dacă se-nchid ochii mei,

Când voi sta-naintea Ta,

Stânca mea, o, rogu-Te,

Trâmbița când m-a chema

La Tine ascunde-mă!

[ 206 ] M. 400

1 CE iute trece viața

ast-pământească,

Parcă-i vreun an, doi și

La repaus ne-ntoarcem.

Corul

Atuncea la Tatăl

Foarte ne-om bucura

Cu Isus, cu Capul,

Membrii vor fi una.

2 Pe singure țărmuri

Sălbatic vânt bate,

Dar nu e mult și

Toate-or fi schimbate.

3 Încă puțin luptăm

Prin probe și dureri,

Însă nu peste mult

Nu vor mai fi grijuri.

4 Încă puțin timp și

Vom primi răsplata,

Cerul va fi partea,

Celor ce țin lupta.

[ 207 ]

1 CE simț fericit, Isus e-al meu!

De asta foarte mă bucur eu,

A fi părtaș la mântuire

Și a cerului moștenire.

Corul

În veci cânta-voi că-s fericit;

Salvarea-n Isus am dobândit;

Vesel cânta-voi, Isus e-al meu,

Pe Isus în veci voi lăuda eu.

2 Mă predau Lui cu bucurie

Să fac în toate a Lui voie,

Pacea Lui e în inima mea,

Legea Lui îmi e bucuria.

3 Pace sfântă, ce simț fericit!

Pe braț la Isus sunt liniștit.

O, ce bine-i că știu asta eu,

Eu al lui Isus și El al meu.

[ 208 ]

1 CE bucurie va fi când

Față-n față-L vom vedea,

Pe Domnul care pentru noi

A gustat chiar și moartea.

Corul

Ce bucurie va fi când,

Dincolo Îl vom vedea,

Față-n față în mărire

Pe Domnul Îl vom vedea.

2 Prin credință-L văd eu acum,

Ca prin negură și nor,

Însă voi vedea eu atunci

Gloria Lui și pe El.

3 Ce stare dulce vom afla

Când va-nceta durerea!

Da, plângerea și durerea

În cânt vesel s-or schimba.

4 Față-n față va fi frumos

A-L vedea și-a-L cunoaște.

Pe Cel ce-așa iubindu-ne,

S-a dat pe Sine-n moarte.

[ 209 ]

1 CE bine e când frații

Cu dulce se unesc,

(:În dragoste și-n pace,

Pe lume viețuiesc:)

2 Ca roua ce se varsă

Pe câmpuri și prin văi

(:Și binecuvântarea

Cădea-va peste ei:)

3 Se va-nnoi odată

Prin ei locașul sfânt,

(:Toți fericiți și liberi

Vor fi pe acest pământ:)

4 Va merge spre lumină

Atunci orice popor,

(:Va fi numai o turmă,

O turmă și-un păstor:)

[ 210 ]

1 CE frumoasă-i casa Domnului,

Unde merge un sfânt popor!

Acol-om fi neam adevărat,

Dacă acolo vom intra.

Corul

(: Ce frumos vom vedea,

Dacă acolo vom intra:)

2 Lăudăm pacea Sionului,

Tezaurul cel scump al Lui.

Glas de bucurie va suna,

Dacă acolo vom intra.

3 Lăuda-vom patria păcii,

În haine strălucitoare,

Cu cunună ca învingători,

Dacă acolo vom intra.

[ 211 ] M. 404

1 CE dulce-i numele Tău, Isus,

Răscumpărătorul lumii,

Pentru păcătoșii cei pierduți,

Tu ai fost un bun ajutor.

Corul

O, nu-i sub cer mai frumos nume,

Mai măreț nu-i decât acest.

Și odată în cer, noi vom cânta mai măreț

Al Mielului Isus nume.

2 Jos a venit El lăsând cerul

Și sângele Său l-a vărsat,

Ca să-mi acopere păcatul,

Prin puterea Lui m-a scăpat.

3 Mântuire ne-a adus Isus

Mila Lui m-a răscumpărat

Și mila Lui spre a o primi,

Acesta e tot lucrul meu.

4 Prin asta milă, numai, pot eu

A fi primit-naintea Lui,

Prin care fericit pot să fiu

Și odată în cer s-ajung.

5 O, cum mai mult să Te pot iubi?

Mai mult la Tine să sper eu,

Și peste mine orice ar veni

Nicicum să nu mă depărtez.

[ 212 ]

1 CRISTOS viața mea,

Credința și nădejdea mea,

Cuvintele Tale sunt mai

Dulci decât mierea. Mă voi sili,

Ca să Te pot eu servi,

Și lăuda-n toată vremea.

2 Iubitorule! Ție-Ți va cânta sufletul meu;

Din toată inima vreau

Să mă pun sub scutul Tău.

Nu mă lăsa, Pentru mare mila Ta,

Să uit de Cuvântul Tău.

[ 213 ] M. 350

1 CRISTOS din morți a-nviat,

Îngerii de știre au dat,

Și noi cu bucurie,

Cântăm asta cu voie.

Vestească cer și pământ,

Înălțime și adânc.

2 Cel ce-a murit pe cruce

A luat învingere,

Pentru noi sfârșind jertfa

Câștigă mântuirea.

Moartea, păcatul a-nvins,

Cerul e acum deschis.

3 Pe-acest Rege să-L mărim,

De moarte nu ne sfiim;

Credința ne-a sigilat,

Și pe noi ne-a înviat,

Unde-i El și noi să fim

Și cu El noi să domnim.

[ 214 ]

1 CINSTE lui Dumnezeu de sus,

De la noi toți fie-I adus;

Că El pe noi ne-a iubit;

El fie, dar, preamărit.

Aleluia! Aleluia!

2 Pacea Lui și bucurie,

În turma Lui ca să fie;

Toți ai Săi în tot locul,

Să-L mărească pe Domnul!

Aleluia! Aleluia!

3 Toți cu bucurie cântați,

Voi cari pe El Îl așteptați!

Cântați spre mărirea Lui,

Că El ne-a dat darul Lui!

Aleluia! Aleluia!

[ 215 ]

1 CINSTE Ție Doamne Isus,

Cel ce-ai fost disprețuit,

O, Miel sfânt, Cel ce pentru noi

Chiar și moarte-ai suferit.

Cinste Ție, scumpe Doamne,

Vina noastră ai purtat,

Inima Te-mbrățișează,

Cel ce ne-ai răscumpărat.

2 O, Tu Miel sfânt al paștelor

Ce mare-i iubirea Ta!

Toate câte am greșit noi

Pe Tine Te-au apăsat.

Tu ne-ai câștigat iertare,

În cer poartă ne-ai deschis.

Noi trăim, prin a Ta moarte, Ne faci pe noi fericiți.

3 Laudă și-nchinăciune!

Ești Tu vrednic a primi,

A îngerilor cântare,

Se ridică-n înălțimi.

Cel ce-ai fost mult disprețuit,

Azi de mulți ești preacinstit.

Degrabă-n mărire vei fi,

Preot, Rege și Profet.

[ 216 ] M. 295

1 CINE la Isus caută cu credință

La mântuire a venit.

La trimisul Părintelui dar caută,

Și pentru tine a murit!

Corul

Vezi, vezi, aceasta!

Cine la Isus caută cu credință,

La mântuire a venit.

2 Sau nu a purtat Isus sarcina ta?

Nu a răbdat pentru tine?

N-a curs sângele Lui, vezi îndurarea,

Cu care El ne iubește?

3 Plângerea, rugăciunea ta e nimic,

Spre mângâierea Tatălui;

Însă te primește când vii curățit,

În sfânt sângele Mielului.

4 O, vino, crede și nu întârzia,

Nimic nu ai de a face!

Mielul cel sfânt a luat pedepsire,

În El este mântuire.

5 Ce Isus îți dă să primești bucuros,

Viață veșnică El dă;

Primește-o astăzi și să fii credincios,

Vei avea partea cea bună.

[ 217 ]

1 CINE poate da inimii

Bucuria cerească;

Care îndepărta poate,

Suspinul și durerea?

Corul

Isus poate, Isus vă dă;

El sufletele cheamă:

O, veniți voi toți, la Mine, veniți,

La inimi dau odihnă.

2 Suspin trupesc nu te-ajunge

Când e inima-n Cristos;

De la El ia mângâiere

Tot cel ce e credincios.

3 Bucură-te, nu te teme,

Ai scăpare suflete!

Fericire vei ajunge

Când e Isus cu tine.

[ 218 ]

1 CONDU-NE pe noi, Iehova

Prin pustiul acesta!

Slabi suntem noi, Tu ești tare,

Poartă-ne dar pe brațe!

Mană din cer, Mană din cer,

Hrănește poporul Tău!

2 Deschide stânca cea de veci,

Care dă apă vie!

Cu nori de foc ne apără,

Oricând cel rău ne strică!

Marele nost' Mântuitor,

Fii al nost' apărător!

3 Iar când noi la Iordan vom sta,

Tu ne deschide calea!

Ca să putem noi toți intra,

Doamne în patria Ta.

Cântare de mulțumită

Vom aduce toți Doamne!

[ 219 ]

1 CREDINȚA adevărată

Nicicând lupta n-o gată;

Că păcatul mult aleargă

Tot în moarte să tragă.

2 Credința adevărată

De lume se-ndepartă;

Ea numai sus la cer caută,

La averea ei dreaptă.

3 Luptători, păziți credința!

Să fim cu bună grijă;

Ca să putem în cer intra,

După ce vom învinge.

[ 220 ]

1 CREDINȚA mea eu o zidesc

Pe Cuvântul sfânt și ceresc,

Altceva trece ca spuma,

Cristos ca stâncă-n veci va sta.

Corul

Cine-n El se încrede

Pe nisip nu mai zidește,

Pe nisip nu mai zidește!

2 Deși-i fața Lui ascunsă,

Mila Lui mă înconjură;

Poate veni orice vifor,

Pe-această stâncă sunt sigur.

3 Legământul, scump sângele

Mă scutește-n primejdie;

Chiar toate de s-ar risipi,

Cristos în veci stă neclintit.

4 Iar când Isus va judeca,

Și celor morți „sus” va striga;

Dreptatea Lui mie-mi va fi

Haina în care voi luci.

[ 221 ] M. 379

1 CREDINȚA mi-n Tine și acum cânt,

Îndurare Tu mi-ai păstrat.

Cel ce ștergi păcatul cu sângele-Ți

Ce pe Golgota ai vărsat,

Ție-Ți cântăm și moartea Ta

Totul bine a sfârșit;

Miel ceresc, păcatul mi-ai luat,

Pentru noi Tu Te-ai jertfit.

2 Credința mi-n Tine și iată,

Acum mai presus Te privesc,

Ca și când pe Golgota învingând,

Ca miel mergeai să Te jertfești.

Mijlocitor sus la Tatăl,

Pentru toți, care sunt ai Tăi,

Căci cu sabia Ta cerească,

Pe vrăjmaș Tu l-ai învins.

3 Din credință mulțumire-Ți cânt.

Cinstea vine spre Tine.

Răscumpărător, Arhiereu și

Domn mai pe sus decât toți ești.

Fiul lui Dumnezeu, vino,

Cu sfinții-n strălucire.

Pe aripi de nori cu putere,

Doamne Isus, curând vino.

[ 222 ]

1 CUNOȘTI tu acesta izvor

Ce curge de la Golgota?

Cunoști tu pe acest Miel blând

Care sufletul ne-a scăpat?

Deși păcatul e roșu,

Și durerea oricât de grea,

El puternic e în lipsă!

Sfânt sângele Lui mă spală!

Corul

(:Mai alb ca neaua:)

El puternic e în lipsă:

Prin sângele Lui mă spală!

2 Ce dureri amare-a răbdat,

Cunună de spini a purtat.

Inima-I scump-a sângerat

În moarte nu-n zadar S-a dat.

Las- s-alerg la acest izvor;

Numa-n el mă voi vindeca.

În zadar caut alt ajutor,

Sfânt sângele Tău mă spală.

3 Departe de la turma Ta

Am căutat după odihnă.

Ia-mă Doamne în casa Ta

Și-mi dă pacea Ta-n inimă.

Eu numai rănile-Ți privesc,

La crucea-Ți stau cu credință;

Numa-n Tine nădăjduiesc,

Sfânt sângele Tău mă spală!

[ 223 ]

1 CU totul sunt eu al Tău, Domnul meu,

Cu totul al Tău, asta doresc eu.

Al Tău, în necazuri și-n bucurii,

Al Tău totdeauna, oriunde-oi fi.

2 Cu totul al Tău dar nu e de mult,

De păcat am fost eu mult rob ținut.

Mi-ai deschis temnița, Isus al meu,

Ca liber și de tot să fiu al Tău.

3 Cu totul al Tău, ce bucurie!

Mare sau mic lucrul meu să fie;

În timp de lucru sau de repaus,

Sufletu-mi în Tine caut-adăpost.

4 Cu totul al Tău las-să rămân eu,

La Tine sunt fericit, Domnul meu.

Învingere dai Tu peste păcat

La cei ce cu totul Ție s-au dat.

[ 224 ] M. 372

1 CU credință privesc

Spre Tine, Domn ceresc,

Scumpe Isus,

Cererea-mi ascultă!

Și așa condu-mă,

Ca pe a Ta turmă

La Tine sus.

2 Umple cu mila Ta,

De tot inima mea.

Cu iubire,

Pentru mine-ai murit;

Dă-mi ca să Te iubesc

Și ca să te servesc

Cu râvnire.

3 Pe calea vieții

Umblând m-aș osteni;

Tu condu-mă,

Noaptea-mi luminează,

Lacrimile-mi șterge,

Păstor bun mângâie,

Pe-al Tău mâhnit.

4 Trecând starea-aceasta,

Parcă-mi simt eu moartea,

Ultimul ceas,

Scumpe Mântuitor,

Alungă-mi temerea

Și-ndreaptă-mi privirea

La Tine sus.

[ 225 ]

1 DACÂ Isus ca un Rege

Se va arăta

Și pe ai Săi răscumpărați,

La cer i-a muta.

Corul

O, atunci vor străluci

Toți ca stelele;

Pe coroana lui Isus,

Ca podoabele.

2 Aduna-i-va împreună

Cu oastea sfântă,

Pe toți cei ce-n sângele Lui

Acum se spală.

3 Pe fiii Săi, El pe brațe

Îi va lua sus,

Cari de curând inima lor

Și-au dat lui Isus.

4 O, dar voi toți cei mici și mari

Pe El să-L urmați,

Fericire și mărire

Prin El câștigați.

[ 226 ]

1 DACÂ Isus ne conduce

Trebuie să-nvingem!

Când stăm în luptă cu lumea

Trebuie să-nvingem!

Deși lupta e mare,

De multe ori cu rane;

Asupra vrăjmașului

Trebuie să-nvingem!

2 Cu puterea Duhului,

Trebuie să-nvingem!

Cu iubirea Domnului,

Trebuie să-nvingem!

Cu milă și răbdare,

Adevăr și-ndurare;

Prin greutăți vom trece,

Trebuie să-nvingem!

3 Toți, ca ai Domnului ostași,

Trebuie să-nvingem!

Și ca creștini adevărați,

Trebuie să-nvingem!

Nu cu puterea noastră,

Cu a Domnului mână,

Când vine în ajutor,

Trebuie să-nvingem!

[ 227 ] M. 339

1 DAȚI dară mâinile, orele-au trecut,

Străini suntem noi aici pe pământ;

Scurtă-i bucuria-aici, priviți dar sus,

Acolo-i pacea, numai la Isus.

Corul

Dați dară mâinile și vă despărțiți,

Domnul vă petreacă, fiți fericiți!

2 Bogată-i iubirea-n care-avem parte,

Gustarea cerească ce hrănește.

Unii cu alții putem trăi-n pace;

Ce măreț că-n asta avem parte.

3 Sus dară la lucru mai mult ca oricând,

Tăria voastră iubirea fiind,

Mai bine pătrunși de zelul lucrului,

Să ardă dorința de lucru-n voi.

4 Isus, izvorul bucuriei noastre,

Fericiți cari Lui-i se dau pe sine,

Aceasta ni-e temeiul sârguinței,

Ne-ncetat Cuvântul Lui să-l primiți.

[ 228 ] D. 199

1 DE lipsă-mi ești mie,

O, Isuse!

Inima să fie

Liniștită!

Corul

De lipsă-mi ești Tu mie,

Isuse, o, fii cu mine;

La Tine vin eu, Doamne,

Ascultă-mă!

2 De lipsă-mi ești mie,

Doamne, rămâi.

Persecutarea-atunci

Nu m-a slăbi.

3 De lipsă-mi ești mie,

În rău, bine.

Inima-i deșartă

Fără de Tine.

4 De lipsă-mi ești mie,

Tu mă ajuți,

Unde sunt ostenit,

O, Isuse.

5 De lipsă-mi ești mie,

Al Tău sunt eu,

Primește-mi inima

O, Domnul meu.

[ 229 ]

1 DE păcat ce mă spală?

Numai sângele Mielului!

Și unde m-aș vindeca?

Numa-n sângele Mielului!

Corul

O, curgere scumpă,

Ce toate vindecă!

Pacea sufletului

E în sângele Mielului!

2 Ce mă face curățat?

Numai sângele Mielului!

Și Părintelui iubit?

Numai sângele Mielului!

3 Cu Domnul ce m-a-mpăca?

Numai sângele Mielului!

Ce m-ar scoate din necaz?

Numai sângele Mielului!

4 Pe cel rău ce-l îndreaptă?

Numai sângele Mielului!

Lui Dumnezeu să-i placă?

Numai sângele Mielului!

5 Păcat, lume, ce-nvinge?

Numai sângele Mielului!

În Domnul ce-ntărește?

Numai sângele Mielului!

6 Ce alină durerea?

Numai sângele Mielului!

Ce ne duce sus în cer?

Numai sângele Mielului!

[ 230 ] D. 132 - M. 132

1 DESPRE Isus voiesc eu să cânt,

Despre mila, iubirea Sa,

Despre patima cea amară;

Prin sângele Lui ne spală.

Corul

Cântați numai despre Isus,

Despre mila, iubirea Sa,

Despre patima cea amară;

Prin sângele Lui ne spală.

2 Despre rănile Lui voi cânta,

Cum mântuie pe păcătoși.

Prin îndurarea Sa și mie

Mi-a dat lumină cerească.

3 Pe Isus cel scump eu voi lăuda,

Oastea Lui e fără pată;

Ajută l-ai Săi a învinge,

Peste păcat, peste moarte.

[ 231 ]

1 DE sunt câteodată 'ntristat,

Și-n inima mea disperat,

Pe când n-am ce să mă-ngrijesc

De lucrul pământesc;

Atunci strig către Dumnezeu,

Să-mi stâmpere necazul meu,

(:Căci grijile-acestea lumești

Nu sunt daruri cerești:)

2 Mi-aduc aminte de Isus,

De Cel ce aceasta ne-a spus:

Să nu avem grijuri mereu,

Că-n cer e Dumnezeu;

Atunci aminte îmi aduc

De-al meu cântec, acel plăcut

(:Și-ncep să cânt încet, frumos,

Laudă lui Cristos:)

3 Din ce în ce cântarea mea

Cu foc mai mare va suna,

Ceru-nnorat se-nsenină

De-o rază-n inimă;

Că-L văd pe-al meu Mântuitor,

Pe al meu binevoitor,

(:Și așa-n-loc de bănat suspin

De bucurie-s plin:)

[ 232 ]

1 DIMINEAȚA, dimineața,

Iarăși a sosit la noi,

În care toți cu iubire,

Putem sluji Domnului.

Tatăl nost' care ești în cer,

Binecuvântă ziua,

Ca în toate să împlinim,

Numai sfântă voia Ta.

2 Chiar de vin astăzi ispite,

Și mai multe furtune,

Din toate primejdiile,

Mâna Ta ne mântuie.

În zadar vor fi atuncea

Săgețile Satanei,

Dacă sufletul e scutit,

Prin platoșa credinței.

3 Învățătorul nost' Isus,

Cu mâna Ta condu-ne;

O, fii cu noi în tot lucrul,

Pe cale îndreaptă-ne.

Dă-ne putere când slăbim,

O, spune-ne când privim

La ce Ție nu Ți-e plăcut,

Fii cu noi dulce Isus!

[ 233 ]

1 DIN strâmtorări în bucurii,

Alerg Isus la Tine.

Cine m-ar putea despărți

De Tine o, Isuse?

Corul

Alerg Doamne, alerg Doamne,

Numai la Tine doresc;

Alerg Doamne, alerg Doamne,

Dă-mi odihnă Isuse!

2 Tu ești sfânt, la Tine grăbesc,

Vino-mpodobește-mă;

Nu mă lăsa, o ține-mă

În apropierea Ta!

3 De rămân credincios Ție,

Scutul Tău mă va păzi,

Până când în ziua aceea,

În chipul Tău m-oi trezi.

4 Fii cu mine, o fii mie

Steaua vieții mele!

Să-mi lucească-n întuneric

Lumina feței Tale!

[ 234 ]

1 DOAMNE, Ție laudă dăm

Și-naintea Ta ne plecăm.

Caută jos când Te mărim,

Faptele Tale vestim.

(:Că Tu ești fără-nceput

Și rămâi fără sfârșit:)

2 Toți care Te pot lăuda

Numai Ție-Ți vor cânta;

Ție-Ți servesc îngerii,

Heruvimii, Serafimii;

(:Strigă Ție-ne-ncetat

Sfânt, sfânt, sfânt ești

până-n veac:)

3 Acum, când Ție-Ți cântăm

Și-ai Tăi fii Te lăudăm,

Cerescule Părinte,

Cu toții numai pe Tine

(:Dorim a Te lăuda,

Prin Fiul Tău a-Ți striga:)

4 Ție, Rege spre cinste

Noi ne proșternem-nainte,

Că Tu pe noi ne hrănești,

Cu ale Tale daruri cerești,

(:Prin sânge Tu ne-ai scăpat,

Prin Duh sfânt ne-ai botezat.

[ 235 ] M. 412

1 DOAMNE, o, nu vei conduce?

Mielul Tău, că îmi lipsești;

Verzi sunt, dulci și sunt frumoase

A Tale pășuni cerești.

Corul

(:Scumpe Isus, scumpe Isus,

Pentru mine-ai dat sânge:)

2 O, fii acum prietenul meu,

Scutește-l pe servul Tău;

Apără mielușeii Tăi,

Pe cei rătăciți caută-i.

Corul

(:Scumpe Isus, scumpe Isus,

Păcatul meu l-ai purtat:)

3 Iertare îmi promiți mie,

Deși sunt eu vinovat;

Mă întâmpini cu iubire,

O, că Tu ești îndurat!

Corul

(:Scumpe Isus, scumpe Isus,

Ia-mă devreme-n brațe:)

4 Devreme pleacă-mi inima,

Ca să păzesc legea Ta;

Tot pieptul meu umple-l așa,

Numai cu iubirea Ta.

Corul

(:Scumpe Isus, scumpe Isus,

Pân-la moarte condu-mă:)

[ 236 ]

1 DOAMNE Isuse fii cu noi,

Dă Duhul Tău cel sfânt în noi!

Condu-ne cu îndurare

Și ne-ndreaptă pe-a Ta cale!

2 Fă să Te laude gurile,

Dă evlavie-n inimi;

Credința ne-o întărește,

Învață-ne a Te cunoaște!

3 Pân-vom cânta în jurul Tău:

Sfânt, Sfânt, Sfânt este Dumnezeu!

Și Te-om vedea față-n față,

În bucurie cerească.

[ 237 ]

1 DOAMNE când vifor va veni,

Când cel tare-abia va sta,

Cu totul liniștit voi fi,

Mă va păzi mâna Ta.

Corul

(:Mă va păzi:)

Încât nimic rău nu-mi va fi,

(:Mă va păzi:)

Mâna Sa mă va păzi.

2 Când ispita m-a-nconjura,

Când vrăjmașul s-a lupta,

Din toate Isus m-a scăpa,

Cu mare puterea Sa.

3 Las-să vie dar furtuna

Să bată valurile;

Cel credincios nu se teme,

Ci la Isus privește!

[ 238 ] M. 342

1 DOAMNE, umilește-mă pe mine

Ca să pot primi a Ta grație.

Adâncă închinăciune-Ți aduc,

Și la crucea lui Isus mă arunc.

Corul

Rănile Tale mi-le-arată,

Lumea aceasta e deșartă.

(:La picioarele Tale, Isuse

Acolo-i pace și liniște:)

2 Doamne, umilește-mă pe mine,

Ca să pot primi a Ta grație.

Bunătate în mine nu este,

Dar la Isus, Fiul Tău privește.

3 Doamne, umilește-mă pe mine,

Ca să știu că Te-am aflat pe Tine

Deși-i partea mea-aici prigonire,

Sus la Tine-mi găsesc fericire.

[ 239 ]

1 DOMNULUI să-I mulțumim

În dimineața-asta;

În simțuri să ne-nnoim

Să-L putem lăuda.

2 Al lui Israel Păstor

Ce nu dormitează,

A fost al nost' păzitor

În noaptea trecută.

3 Iarăși ne-a dat odihnă,

Puterea ne-a-nnoit;

În suflet și-n inimă

Milă ne-a dăruit.

4 Cântați în psalmi și-n harfă,

Domnului preamărit;

Înălțați Lui cântare,

Care v-a mântuit.

5 Lasă ca să ne silim,

În lumin-a umbla;

Voia Ta s-o împlinim,

Până-n ziua aceea.

[ 240 ] M. 381

1 DOMNU-I iubirea, m-a răscumpărat,

Domnu-i iubirea, El m-a scăpat.

Corul

Deci iarăși voi zice:

Domnu-i iubirea!

Domnu-i iubirea, mă

iubește.

2 Ca legat, eram rob păcatului,

Pân-Dumnezeu mi-a dat mila Lui.

3 Venit-a Isus Mântuitorul,

Venit-a Isus, mi-a rupt lanțul.

4 Mântuitorul singur S-a jertfit,

Mântuitorul a suferit.

5 Te voi lăuda veșnică iubire

Te voi lăuda, a-mea fericire.

[ 241 ] D. 64 - M. 336

1 DOMNUL vă binecuvânteze

În sfatul Lui să vă țină,

În turma Lui să puteți sta.

Domnul vă binecuvânteze.

Corul

Până când ne-om vedea,

Și-naintea Lui vom sta.

El cu noi să fie,

Până iarăși ne-om putea vedea.

2 Domnul vă binecuvânteze,

Sub aripa Lui vă poarte,

Pâinea vieții v-o deie!

Domnul vă binecuvânteze!

3 Domnul vă binecuvânteze,

Nori grei dacă se ridică,

Brațul Lui să vă scutească;

Domnul vă binecuvânteze!

4 Domnul vă binecuvânteze;

În iubirea Lui vă țină,

În moarte cu voi să fie,

Domnul vă binecuvânteze.

[ 242 ] D. 336 - N. 1 - M. 338

1 DOMN din ceruri eu Te ador;

Sfințească-se al Tău nume.

Îngerii se-nchină Ție,

Cât de mult eu să mă-nchin; Ce Tu vrei să fie-n mine,

Apere-mă brațul Tău,

Ascultă-mi votul care-l fac

În numele Fiului Tău.

Corul

Doamne la votul acesta

Puterea-i de la Tine,

Tremur, dar mă uit la Tine

Și simt mare tărie.

2 Mă rog în toate zilele,

Să-Ți aduci aminte de

Cei cari ca și-o familie,

Îți vestesc dreptățile.

Cari singuri peregrinează,

Sau umblă în lume doi,

Presărând mărgăritare

Ca și roua zorilor.

3 Voi păzi mai treaz gândirea,

Cuvântul și fapta mea,

Ca păzind turma-Ți să primesc

Mai bine porunca Ta.

De slăbiciunile mele,

M-a curăți vocea Ta,

Să fiu asemenea Ție

Și să fiu liber prin ea.

4 Știu bine cum că puterea

Crește a vrăjmașilor;

Și-l seduc pe acela care

Umblă-n calea Domnului.

Eu însă nu ascult de ei

Și mă feresc de cel rău,

Scapă-mă Doamne de ispită,

Și fii scutul tare al meu!

5 Față de-ai mei frați, nici vorbă

De la mine n-a ieși.

Și nici fapte nu voi face

Cari pe Tin-Te-ar amărî.

Purtarea-mi va fi curată,

Vorbe, fapte nobile,

Ca să fie-al Domnului chip

Desăvârșit în mine.

Corul

Eu slab, rezemat pe Tine,

Îmi fac Doamne votul meu.

Și-l voi ține cu mila Ta,

Pân-voi vedea chipul Tău.

[ 243 ]

1 DRAGÂ-I ora dimineții,

Începând cu Dumnezeu;

Inima se-nveselește,

Buzele Te preamăresc.

Cuvine-se la creștini,

Pe cari Domnul i-a trezit

Din noaptea cea-ntune-coasă,

La dimineața frumoasă.

2 O, să privim cu ochii sus,

Unde stă sus soarele,

De unde jos strălucește

Binecuvântând toate.

Mai frumos strălucește

Cristos, decât soarele,

Într-adevăr mântuire

În lumina-aceasta este.

3 Ca florile primăverii,

În lucire ce-nfloresc,

Așa să-I fim spre mărire

E voia Celui ceresc.

El ca de fii ne cheamă

Și ne binecuvântă;

Ca să-I fim Lui toți următori

Să-L lăudăm ca Mântuitor.

4 El și astăzi ne-nsoțește,

La lucru cu noi merge;

El spre bine ne conduce,

În toate cu noi este,

În zi să nu ne-apuce

Pe noi vreo primejdie;

Și noi astfel prin harul Său,

Vom fi apărați de cel rău.

5 Prin sfântă îndurarea Lui,

Putem să lucrăm ușor

Când ne poartă cu mâna Lui

Pe calea virtuților.

Cine începe ziua

Cu El fericit fi-va,

Când mintea și simțirea Lui

Toate-s jertfite Domnului.

[ 244 ]

1 DUHUL și inima mea vrea,

Să-I fiu următor lui Isus.

(:Dar Lui num-așa-I pot urma,

Dacă de tot Lui mă voi da:)

2 Eu din toată inima mea,

Și cu toată sârguința,

(:Voi lua-o crucea mea sus,

Și-oi fi următor lui Isus:)

3 Lumea-ncepe a mă râde,

Prieteni-ncep a mă lăsa,

(:Ispititorul îmi va sta,

Ca să mă poată înșela:)

4 Și drumul acesta îngust,

Se va sfârși acolo sus,

(:Unde crucea mi-a cădea jos,

La picioarele lui Cristos:)

5 Unde-oi mări pe Dumnezeu,

Și pe Mântuitorul meu,

(:Care din păcat m-a luat,

Și cu Tatăl m-a împăcat:)

[ 245 ]

1 DU-MÂ la izvorul, de-unde

Curge-a vieții apă,

La Golgota unde trece,

Setea mea sufletească.

Corul

Du-mă la izvorul,

La apa lui curată,

Sângele lui Isus

Alb ca neaua mă spală.

2 Du-mă la izvorul, unde

Cade jos tot păcatul;

Și de orice legătură

Se mântuie sufletul.

3 Du-mă la izvorul, unde

Și eu mă voi curăți;

În valul acestei ape,

De tot mă voi înnoi.

[ 246 ]

1 DUMNEZEU, noi Te mărim,

Cinstim tare puterea Ta;

Cerul se pleacă cu noi,

Și admirăm făptura Ta.

(:Cine-ai fost vei rămânea,

Până-n veac tot Acela:)

2 Toți care Te pot lăuda,

Serafimii, Heruvimii;

Spre mărirea Ta cântă.

Înaintea Ta îngerii,

(:Toată oastea cerească:

„Sfânt, sfânt, sfânt ești” răsună:)

[ 247 ] M. 384

1 DUMNEZEU e scutul tare-al nost',

În nevoi El ne dă adăpost;

Nu ne e frică de vifor,

De zguduirea munților.

Urle valurile mărilor

Și fie sfârșitul tuturor;

Poporul Său îl scapă-n „zori”

Să fie orișice vifor.

2 Țări, popoare au început lupta,

Milioane au mers la moarte!

E haos nemaipomenit

Însă vine Domnul zicând:

Încetați cu recunoaștere,

Că peste tot Eu am putere.

Stric armata și stric arme

Eu sunt Dumnezeu cel tare.

247-A

1 E drept că Isus a murit

Pentru păcatul meu

Și pe cruce a suferit

Fiul lui Dumnezu.

Corul

La cruce, la cruce

Lumină am zărit,

Orb eram, vedere acolo am primit,

Că lui Isus am deschis inima.

Osana, pacea acuma-i a mea!

2 Simțesc eu durerile Lui,

Scumpe-mi sunt rănile,

Prin care înțeleg de-ajuns

Iubirea ce face.

3 Datoria mea, Isuse

Cu plâns n-o pot plăti,

Cum sunt Te rog

primește-mă,

Că Ție-Ți voi trăi!

[ 247- ] C D. 191 - N. 90 - M. 191

1 EU nu sunt al meu, că Isus

Pentru mine jertf-a pus

Și învățătura zice:

Că eu sunt al lui Isus.

Corul

Eu nu sunt al meu, o nu,

Isuse eu sunt al Tău,

Acuma și până-n veci

Supus credinciosul Tău.

2 Eu nu sunt al meu, lui Cristos

I-am dat suflet crezător.

El grijește peste toate,

Peste vecii vecilor.

3 Eu nu sunt al meu căci îmi dau

Mintea, timpul lui Cristos,

Recunoscându-L de Rege

Și să-I servesc credincios.

[ 248 ] M. 395

1 FIE-NE inima plină,

De laudă, mulțumită,

Căci, ca pe fii ne numește,

Înduratul Părinte!

Corul

Cu dragoste, cu dragoste,

Către Isus să mergem,

Că viața ne-a fi veselie,

Cu dragoste-nainte.

2 Părintele cu mâna Sa

Ne-a păzi și ne-a purta,

Cu-ndurare dăruiește,

Tărie în inimă.

3 De El când ne-om îndepărta

Noaptea iar ne-a 'nconjura,

Nu ne-a fi calea sigură

Și nu ne-om mai bucura.

4 Dar cei drepți toți cum înfloresc,

Pe cale sunt desfătați;

Să-i servim dar toți lui Isus,

De păcat să fim scăpați.

[ 249 ]

1 FRAȚILOR, Dumnezeu cu voi,

Cu iubire ne despărțim;

Dorim ca o dată cu toți,

'Naintea Domnului să fim.

Corul

Domnul cu voi, Domnul cu voi,

Dumnezeu cu voi fraților mei.

2 Adese-aproape a fost Isus,

Noi încă L-am simțit de sus;

Inimile în iubire

Ardeau pentru mântuire.

3 De câte ori ne-am înălțat,

În spirit pe când ne-am rugat

'Naintea tronului de har

Și-n Fiul am fost ascultați.

4 În corp avem despărțire,

Dar Isus bine ne știe.

El credincios Păstor este,

La cer iarăși ne-ntrunește.

5 Sus pe veci într-un loc vom fi,

N-om plânge, nu ne-om despărți;

Cu oastea cerească 'ntruna

Pe Domnul Îl vom lăuda.

[ 250 ] M. 367

1 FUGI-nainte la ținta ta,

Cu-apostol Pavel;

La țărmuri te-așteaptă Isus,

Cu coroana Lui;

El ți-a șterge sudorile

De pe fruntea ta,

Și te-a duce-n patria Lui

Frumoasă, de sus.

2 Numai cu credință dreaptă,

Pe El să-L primești;

Prin vărsări de lacrimi cere-L

Ca mântuitor.

El singur e Cel ce-a venit

Spre mântuire;

Prin credință trăiești aici,

Pe pământ în El.

3 Puternic bate furtuna,

Marea zguduie,

Luntrea credinței înoată,

Omul se-nfrică.

L-apostol Pavel nu-i frică,

Deși a vorbit

Că pe mare a avut

Pericole multe.

4 Către Roma se îndreaptă,

Și apa mării

Se-nfurie valurile,

Și luntrea sparge.

Poporul se speriară

Că nu-i speranță,

Dar Pavel așa grăiește,

Nimic nu-i lipsă.