TOVARĂȘI DE JUG CU CRISTOS

„Luați jugul Meu asupra voastră și învățați de la Mine; . . . Căci jugul Meu este bun și sarcina Mea este ușoară.” Matei 11:29, 30.

W. T. 15 aprilie 1916 (pag. 117-118)

Aici Domnul nostru li se adresa evreilor. El nu le propovăduia neamurilor, fiindcă timpul de favoare pentru neamuri nu venise încă. El a spus că n-a fost trimis „decât la oile pierdute ale casei lui Israel”. Israeliții erau sub jugul Romei, dar nu credem că acesta era jugul la care S-a referit Domnul nostru. Ei erau sub un jug religios, jugul legii.

Un jug înseamnă servitute. Unul care poartă un jug este serv. De exemplu, boii se înjugă, nu pentru a purta jugul, ci pentru a putea duce poverile care se vor pune pe ei. De aceea jugul devine simbolul serviciului, purtării de poveri. Tot așa a fost și în cazul israeliților; trebuia ca ei să poarte toate obligațiile Legământului Legii. Ei se învoiseră să devină servii lui Dumnezeu sub condițiile acestui Legământ al Legii. Dar ei au constatat că sunt așa de neechilibrați și de slabi ca rezultat al păcatului, încât n-au putut purta poverile Legii. Nici un evreu n-a putut duce acea povară a Legământului Legii. „Nu este nici un om drept, nici unul măcar” — nici unul n-a putut îndeplini obligațiile legii perfecte a lui Dumnezeu.

Domnul nostru n-a venit să pună capăt Legii. Dimpotrivă, El a venit s-o înalțe și s-o facă vrednică de cinste. El a arătat că cerințele ei nu erau nici neraționale nici nedrepte, deși datorită imperfecțiunilor nimeni nu fusese în stare s-o țină. Domnul nostru ținând perfect legea a dovedit că ea nu era în afara posibilității de ascultare a unei ființe umane perfecte, ci era măsura deplină a capacității unui om perfect. Legea nu s-a dovedit a fi o povară prea greu de purtat pentru El; El a fost în stare să-i satisfacă fiecare cerință, și le-a satisfăcut.

Acum însă El îi invita pe ucenici să vină sub un jug diferit — un jug al servituții împreună cu El. El avea un mesaj nou — Evanghelia, mesajul „veștilor bune”. Acesta vorbea despre eliberarea de sub obligațiile Legământului Legii pe care ei nu l-au putut purta, dar care a fost menit a fi un „pedagog” care să-i conducă „spre Cristos”. El le-a spus cum ar putea avea ei parte în acest aranjament nou și minunat care tocmai se deschidea, al cărui Cap urma să fie chiar El. Aranjamentul era cu totul al Tatălui, dar Fiul urma să fie reprezentantul Său special. Ucenicii Săi puteau avea o parte prin aceea că deveneau morți față de Legământul Legii, prin credința în Isus, Mesia al lor, și prin unirea cu El. Astfel ei vor fi acceptabili pentru Dumnezeu prin El, vor fi concepuți de Spiritul Sfânt și vor deveni fii ai lui Dumnezeu.

NOUA CREAȚIE ÎMPLINEȘTE LEGEA

În acest fel ei vor fi asociații lui Mesia în ținerea Legii dreptății; căci va fi posibil ca ei să țină Legea lui Dumnezeu sub acest nou fel de jug și în aceste condiții noi. Jugul cel nou nu va fi peste creația veche; creația veche a demonstrat deja că n-a putut ține cerințele Legii. Dar trebuia ca în aranjamentul divin ei să moară pentru a deveni Creații Noi, morți nu numai față de Legământul Legii, ci și față de toate interesele, speranțele și perspectivele pământești. Apostolul vorbind despre aceștia spune că dreptatea Legii se împlinește în noi care umblăm nu după trup, ci după spirit. Romani 8:4.

Noi nu numai că împlinim cerințele legii, ci facem mai mult. Ne dăm viața pentru frați. Aceasta este mai mult decât ar putea cere Legea. Însă Creația Nouă este cea care face aceasta. Creația veche este moartă din punctul lui Dumnezeu de vedere. Creația Nouă trebuie să lucreze în corpul vechi ale cărui imperfecțiuni sunt acoperite cu haina dreptății lui Cristos. De aceea, din punct de vedere divin Noua Creație împlinește dreptatea Legii, căci ea rămâne credincioasă Domnului și are acordată continuu curățarea imperfecțiunilor corpului cu meritul sângelui lui Cristos.

JUGUL GREU AL LEGII ASUPRA LUI ISRAEL

Învățătorul a adus în atenția evreilor această ilustrație a jugului cu un scop. Ei știau ceva despre poverile Legii sub care ei ca popor gemeau de mult. Ei învățaseră că nu erau în stare să câștige viața veșnică ce este promisă pe condiția ascultării perfecte de cerințele ei. Încercaseră să țină legea timp de 1600 de ani și eșuaseră. Ei și-au amintit că Dumnezeu le promisese pe Mesia și știau că într-un fel sau altul El va introduce un nou aranjament; dar nu știau cum și când. Prin Profeți Dumnezeu prezisese că le va îndepărta inima de piatră și le va da o inimă de carne. Astfel cei credincioși au vegheat, au așteptat și L-au dorit pe acest Mesia și tot ce fusese promis prin El. Evreii evlavioși mai așteaptă încă împlinirea acestor făgăduințe.

Dar când a venit Isus, El a început o lucrare neînțeleasă clar înainte. El n-a introdus atunci Noul Legământ care fusese promis prin profeți (Ier. 31:31-34; 32:38-41; Ez. 11:19; 36:25-30). El nu le-a îndepărtat atunci inimile de piatră ca să le dea inimi de carne. Aceasta urma să fie o lucrare viitoare; lucrarea Împărăției, când va fi stabilită în mare putere și glorie peste tot pământul.

ÎNCEPUTUL CREAȚIEI NOI

Dar acum, înainte de toate acestea, Mesia venise pentru un scop diferit; să facă o lucrare pregătitoare. El ((235)) instituia ceva nou; El începea o Creație Nouă și invita pe toți aceia dintre evrei care erau într-o atitudine potrivită a inimii ca să I se alăture — nu să aștepte după Noul Legământ din viitor, ci să aibă parte cu El în această lucrare de a deveni fii ai lui Dumnezeu. „Luați jugul împreună cu Mine”, a spus Isus. Și mesajul a fost apreciat de către aceia care încercau cu sinceritate să țină Legea. „Veniți la Mine toți cei trudiți și împovărați și Eu vă voi da odihnă” (Mat. 11:28). Aici era o propunere nouă. Ea trebuie să li se fi părut foarte ciudată, chiar dacă au înțeles pe deplin figura de stil pe care El a folosit-o.

Chiar dacă noi ca și neamuri n-am fost niciodată sub jugul Legii evreiești, totuși noi am avut într-un alt mod o povară mare pe care n-am fost în stare s-o ducem — povara păcatului și morții. Adam a venit întâi sub această povară care a adus așa de mare blestem asupra lumii. Noi cu toții am purtat și am simțit greutatea păcatului și a tuturor relelor care-l însoțesc. Astfel cuvintele de speranță și mângâiere ale Învățătorului au adus bucurie și împrospătare și pentru inimile noastre, și noi am găsit această odihnă care ne-a fost oferită — odihna în El, adevăratul nostru Tovarăș de Jug.

Toți care sunt împovărați, care apreciază natura și amărăciunea păcatului, care-l cunosc, se tem de el și se străduiesc împotriva lui — toți aceștia sunt invitați să vină la Învățătorul. Ei sunt invitați să ia jugul Lui asupra lor și să învețe de la El. Ei sunt asigurați că jugul Lui este ușor. Este ușor în sensul că se poate purta și nu produce răni.

JUGUL PERFECT, CARE SE POATE AJUSTA

Am văzut boi înjugați. Am văzut jugul mare de lemn pe gâtul lor doborât prin apăsarea grea a pielii și mușchilor. Un jug care nu i se potrivește unui animal îl va irita și-i va produce agitație; pe când un jug ajustat cum se cuvine va fi confortabil și va face povara mult mai ușor de tras. Domnul nostru spune că El are un jug ușor, confortabil și plăcut. Jugul Lui este, ca să zicem așa, un jug elastic. El satisface condițiile diferite ale diferitelor persoane care-l poartă. Este mare pentru cei mari, mic pentru cei mici, mijlociu pentru cei mijlocii. Este un jug la care cei mai mari, cei mai înalți și cei mai talentați se pot înjuga cu Domnul — și cei mai neînsemnați de asemenea. Domnul poate duce pentru noi tot ceea ce noi nu putem duce. Nu există nici un jug ca și acesta care să permită cuiva să ducă poveri. Este adevărat, se cere perfecțiune pentru a purta acest jug, iar noi suntem ființe slabe și imperfecte; dar dacă noi avem numai o zecime perfecțiune și nouă zecimi imperfecțiune, Domnul nostru va duce pentru noi cele nouă zecimi care ne lipsesc. Dacă noi avem jumătate imperfecțiune, el va duce acea jumătate. Astfel există prevederi și pentru cei mai slabi, iar cei mai tari primesc ce le lipsește. Iată marea ocazie a Vârstei Evanghelice.

Domnul nostru Isus i-a dat apostolului Pavel asigurarea, „Puterea Mea în slăbiciune se desăvârșește” (2 Cor. 12:9). Toate lucrurile vor lucra împreună spre binele nostru pentru că noi Îl iubim, pentru că noi am luat jugul Lui, am devenit tovarăși de jug cu El. Noi ne bucurăm în privilegiul de a suferi împreună cu El. Carnea se poate că suferă, dar spiritul se bucură. Noi nu vom fi încercați peste puterile noastre. Sarcina Lui este ușoară. Sub aranjamentul Lui nu i se cere nimănui să facă mai mult decât poate face. Dacă avem spiritul corect, vom fi bucuroși să facem tot ce putem. Unul care nu este dispus să facă tot ce-i stă în putere, nu va fi socotit credincios de către Domnul. Sarcina Învățătorului este ușoară dacă ea este acceptată în sinceritate și adevăr, și numai aceia care așa o primesc pot deveni tovarăși de jug cu El.