Vol. 16 Noiembrie-Decembrie 2008 Nr. 1

FACEȚI CUNOȘTINȚĂ CU DUMNEZEU

”Dar hrana tare este pentru oamenii maturi, pentru aceia ale căror simțuri s-au deprins, prin exercițiu, să deosebească binele de rău.” Evrei 5:14.

R 5326 W. T. 1 octombrie 1913 (pag. 301-302)

În acest text apostolul folosește un binecunoscut adevăr natural pentru a ilustra un adevăr spiritual important. După cum pruncii umani s-ar îneca sau ar avea indigestie din cauza unei hrane mai consistente care le-ar folosi când ar fi mai mari, tot așa, după cum spune apostolul, pruncii spirituali au nevoie de adevăruri mai simple, pentru a putea crește prin ele și a-și dezvolta caracterul, precum și să învețe să aprecieze Planul divin. Faptul că hrana tare le aparține celor care sunt maturi este un fapt indiscutabil. Adulții pot exercita discreție în privința felului de hrană care le-ar fi de folos — care ar fi gustoasă, care ar produce cele mai bune rezultate — pe care s-o aleagă cu înțelepciune. Cu toții aflăm că anumite mâncăruri care li se potrivesc unora, nu li se potrivesc altora. Hrana care este gustoasă pentru unul ar putea să nu fie gustoasă pentru altul.

În măsura în care cineva apreciază și folosește mâncarea cea mai bună pentru el, acesta se va dezvolta și va câștiga putere. Tot așa este și cu cei în Cristos. Există așa abundență așternută pe masa Domnului, încât atunci când ne așezăm la masă fiecare poate găsi hrană adaptată nevoii sale personale. Unii au nevoie de credință, alții de răbdare, alții de perseverență etc. Când ajunge la o dezvoltare considerabilă în cunoștința și experiența creștină, fiecare trebuie să fie în stare să determine care trăsături ale Cuvântului Adevărului sunt necesare pentru suplinirea deficiențelor caracterului său. La începutul experienței sale creștine nu este în stare să discearnă clar binele și răul. O minte de copil ar putea interpreta greșit Scriptura, sau ar putea combina textele astfel încât să ajungă la concluzii eronate, separându-le de contextele lor respective. Dar o minte matură ar vedea că această amestecare a Scripturilor ar produce pagubă.

Apreciere deficitară a binelului și răului

Unii creștini se poticnesc în Adevărurile Bibliei și le fac să pară rele. De exemplu, bunul nostru frate Calvin evident n-a avut o apreciere suficient de clară a binelui și a răului. Drept rezultat, în loc să scoată ceea ce este bine din doctrina Alegerii Bisericii, el a scos din ea o doctrină foarte rea, și anume, că toți cei care nu sunt aleși sunt osândiți. Mintea lui nouă n-a fost suficient dezvoltată pentru a împărți drept Cuvântul Adevărului (2 Tim. 2:15). Oricine apreciază suficient caracterul lui Dumnezeu ar trebui să știe, în ciuda învățăturilor greșite, că Dumnezeu n-a condamnat în mod deliberat rasa noastră la chin veșnic înainte de a fi creată.

Mulți oameni de astăzi nu-și deprind suficient simțurile prin exercițiu. Ei îl învinuiesc pe Cel Atotputernic de ceva ce nici o ființă umană nu s-ar gândi vreodată să facă. Această expresie, Șa-și deprinde simțurile”, nu se referă numai la minte, ci include și inima. Se pare că fratele Calvin a avut o minte foarte capabilă; dar lucrul care a lipsit a fost o părtășie potrivită de inimă cu Domnul; căci, dacă ar fi cunoscut caracterul Domnului, ar fi știut că doctrina chinului veșnic este contrară fiecărui element al caracterului divin. Vezi Ieremia 7:31; 19:5.

După cât putem noi judeca, fratele Wesley trebuie să fi fost în mod considerabil dezvoltat pe linia aprecierii spirituale a caracterului Domnului. Ne îndoim că Wesley a fost cu ceva mai logic decât Calvin — poate mai puțin — dar evident el a fost în armonie de inimă cu Dumnezeu. Wesley în mod foarte potrivit a ajuns la concluzia că ar fi imposibil ca Dumnezeu să facă un astfel de plan cum a fost prezentat de Calvin. În cazul nostru, știm că noi am putea avea o cunoștință de suprafață și să nu avem această dezvoltare spirituală — cunoștința de inimă a lui Dumnezeu. Noi trebuie să căutăm nu numai să avem o cunoștință intelectuală a Bibliei, sau să fim familiari cu cuvintele Bibliei, ci și să apreciem sentimentul, spiritul care stă dincolo de cuvinte — caracterul Tatălui nostru ceresc și al Domnului nostru Isus Cristos — spiritul de care sunt Ei și de care vrem să fim și noi.

Studiul adânc este folositor

Când oamenii din zilele noastre vorbesc despre studiul Bibliei, ei arareori se gândesc la un studiu și la o apreciere mai adâncă a adevărurilor spirituale prezentate acolo. Mai degrabă par să fie mulțumiți cu studiul geografiei, istoriei, psihologiei etc. Văzând aceste condiții, suntem forțați să ajungem la concluzia că majoritatea creștinilor de astăzi, ca în zilele apostolilor, au nevoie să-i învețe cineva din nou care sunt primele principii ale doctrinei lui Cristos.

Apostolul Petru (1 Petru 2:2) spune de asemenea pe aceeași linie: „Să doriți din tot sufletul laptele intelectual și curat, pentru ca prin el să creșteți”. Cu toții avem nevoie de lucrurile simple. Dar pruncul spiritual care nu crește nu va ajunge niciodată la starea de om mare. El nu va fi niciodată un rege sau un preot. Noi avem nevoie să-L cunoaștem în mod real pe Dumnezeu. Șși viața veșnică este aceasta, să Te cunoască pe Tine, singurul Dumnezeu adevărat, și pe Isus Hristos, pe care L-ai trimis Tu” — nu numai să cunoaștem despre Dumnezeu și să cunoaștem despre Isus Cristos, ci să-I cunoaștem în sensul de a avea cunoștință personală cu Ei — să-I cunoaștem prin posesia aceluiași Spirit sfânt și prin creșterea în el — să-I cunoaștem printr-un studiu al „lucrurilor adânci ale lui Dumnezeu”.