Vol. 21, Mai-Iunie 2014, Nr. 4

TOATE LUCRURILE SUNT CU PUTINȚĂ

Marcu 9:14-29

Și Isus i-a zis: Dacă poți ... Toate sunt cu putință celui care crede.” Marcu 9:23

R 5128a W. T. 1 noiembrie 1912 (pag. 344-345)

Când Isus și cei trei apostoli favoriți au coborât de pe Muntele Schimbării la Față, unde ei se bucuraseră de viziunea slavei viitoare, i-au găsit pe ceilalți nouă apostoli la poalele muntelui înconjurați de o mulțime. Ei făcuseră câteva încercări ineficiente de a scoate un demon dintr-un băiat al cărui tată îl adusese pentru acest scop.

Așa este și cu unii din poporul Domnului; uneori prin credință ei urcă pe munte în Împărăție; prin credință văd slava Domnului revelată și aud din nou că ei trebuie să sufere cu Domnul dacă vor să intre în slava Sa. Apoi, coborând de pe marile înălțimi ale contemplării lucrurilor glorioase, ei sunt puși în fața realităților timpului prezent — Adversarul este încă în stăpânirea lumii; mulți sunt sclavii și înșelații lui; nici o putere pământească nu pare suficientă să-l scoată afară; ei sunt iarăși cu restul Bisericii. Dar dacă Învățătorul este cu ei, în cele din urmă vor câștiga victoria.

Acest caz a fost unul de posesie ocazională de către un spirit rău, în timp ce multe altele erau continue. Spiritul rău intra în acest băiat câteodată, făcându-l să aibă o criză, să facă spume la gură, să se tăvălească în noroi, uneori căutând să se arunce în foc sau în apă, sau să se distrugă. Părinții îl aduseseră pe copil la Isus să-l vindece; în absența Lui i-au căutat pe cei nouă apostoli rămași, dar străduințele lor au fost fără rezultat; ei n-au putut alunga acest spirit.

Ucenicii nereușind, erau încurcați; niciodată înainte nu s-a întâmplat ca numele Învățătorului să nu fie respectat de către demoni. Cărturarii îi hărțuiau și ei cu întrebări, când Isus și cei trei au apărut coborând de pe munte. Mulțimea L-a salutat pe Isus și s-a strâns în jurul Lui, dar El a venit imediat în ajutorul apostolilor întrebându-i de natura necazului lor. Tatăl a intervenit și a explicat: L-am adus pe fiul meu, care este posedat de un spirit mut; și ori de câte ori pune stăpânire pe el, îl aruncă la pământ, face spune la gură, scrâșnește din dinți și cade sfârșit la pământ; și am vorbit cu ucenicii Tăi să-l scoată și n-au putut”.

Ș Isus a răspuns: O, generație necredinciosă! Până când voi fi cu voi? Până când vă voi îngădui? Aduceți-l la Mine”. Și l-au adus la El și imediat spiritul l-a făcut să cadă la pământ, să se tăvălească și să facă spume. Isus a întrebat de cât timp era așa. Tatăl a răspuns: Din copilărie”, și că adesea spiritul a încercat să-l arunce pe băiat în foc sau în apă pentru a-l distruge; Dar dacă poți face ceva, fie-ți milă de noi și ajută-ne!”.

Celui care crede”

Isus a răspuns: Dacă poți; toate sunt cu putință celui care crede”. Ce mare accent pune Domnul pretutindeni pe exercitarea credinței în Puterea divină! Fără credință este cu neputință să fim plăcuți lui Dumnezeu.” Cei care nu pot exercita credință nu pot avea binecuvântarea pe care alții, care exercită credință, o pot avea; și binecuvântările noastre cresc în măsura în care ne vom exercita credința. Astfel Domnul pune un premiu pe acest element al caracterului și îl face esențial pentru favoarea Sa.

Aceasta nu implică faptul că oamenii care nu pot exercita acum credință nu vor primi niciodată nici o binecuvântare. Dimpotrivă, în timp ce Domnul a dat anumite promisiuni nespus de mari și scumpe celor care pot crede și care cred, și care își urmează credința cu supunere în măsura capacității lor, El a promis și că în curând, în timpul Împărăției lui Mesia, calea credinței și ascultării va fi făcută atât de clară, atât de simplă, încât toți vor fi în stare s-o urmeze și să câștige o răsplată — dar o răsplată mai mică decât cea care este oferită acum celor care pot și exercită credință și ascultare.

Motivul pentru aceasta este limpede. Dumnezeu caută acum o clasă specială de copii în mod special credincioși și ascultători, ca să fie moștenitori ai lui Dumnezeu și comoștenitori cu Isus în Împărăția Sa glorioasă Mesianică. El alege acum clasa pe care în curând o va folosi ca să acorde binecuvântarea Sa peste întreaga lume; și El dorește ca în această clasă să fie numai aceia care pot exercita credință absolută în El. Prin urmare, acum regula lui Dumnezeu de lucru cu Biserica este: Facă-vi-se după credința voastră”.

Și în acest miracol și în altele Domnul a cerut credință, se pare ca o condiție a vindecării. El astfel Și-a arătat slava viitoare și puterea Împărăției Sale. În timpul domniei Împărăției vor fi astfel de manifestări ale Puterii divine, și astfel de ajutor va fi dat celor doritori să exercite credință, încât toți să poată profita de ele și să fie vindecați în trupul lor și să fie scoasă afară orice putere a lui Satan și a păcatului.

Bietul tată și-a dat seama din cuvintele lui Isus că dificultatea stătea asupra lui, că trebuia să exercite credință, altfel fiul său nu putea fi recuperat. Cu lacrimi în ochi el a strigat: Cred Doamne, ajută necredinței mele!” Credința lui și-a primit răsplata. Isus i-a poruncit spiritului rău să iasă din băiat și să nu mai intre în el. Acesta din urmă a fost punctul special al vindecării. Spiritul rău îl părăsise frecvent pe băiat, dar numai pentru a se întoarce. Porunca Domnului a fost să plece și să nu se mai întoarcă.

Ne-am putea întreba de ce Învățătorul a permis spiritului rău să-l scuture pe băiat și să-i cauzeze durere etc., când l-a părăsit. Dacă a avut putere să-l scoată afară, fără îndoială că a avut putere și să controleze modul ieșirii lui. Putem numai presupune că Isus, cu această ocazie și cu alte ocazii, i-a permis acelui spirit rău o măsură de libertate în metoda de a părăsi victima, și că aceasta a fost tocmai cu scopul de a demonstra cât de dăunător și de rău era spiritul care-l stăpânise; și astfel miracolul a fost cu atât mai clar văzut, și astfel cu atât mai mult să fie lăudat Domnul de către cei interesați.

Mulți ziceau: A murit””

Băiatul a fost lăsat într-o aparentă stare de moarte, dar Isus l-a luat de mână și l-a ridicat. Lecția pentru noi în acest exemplu este nu numai că Adversarul și puterea lui trebuie scoase din omenire și din stăpânire, de care biata omenire are nevoie, dar ea are nevoie și de ajutor divin, de mâna Puterii divine, pentru ridicarea ei din mocirla păcatului și a morții. Conform Scripturilor, noi suntem aproape de timpul când Satan va fi legat, când toate influențele răului printre omenire vor fi restrânse. Conform Scripturilor, de asemenea, această legare a lui Satan va fi îndeplinită într-un mare timp de strâmtorare cum n-a mai fost de când sunt popoarele”, și omenirea va fi lăsată într-o stare aproape moartă. Mândria, speranțele, ambițiile oamenilor vor pieri în acel timp de necaz îngrozitor, dar Învățătorul va fi prezent cu puterea Împărăției pentru a-i ridica.

Împărăția lui Mesia nu numai că va lega pe Adversar și îi va interzice să reintre în omenire și să se amestece în rânduielile ei, ci puterea Împărăției timp de o mie de ani va face o lucrare de ridicare printre membrii căzuți și degradați ai rasei noastre, ridicându-i tot mai sus până când vor ajunge pe deplin la standardul divin, așa cum a fost reprezentat prin Tatăl Adam — stare de la care a căzut la început prin neascultare, și întoarcerea la acea stare a fost asigurată pentru toți prin meritul sacrificiului lui Isus îndeplinit la Calvar.

Ucenicii L-au întrebat pe Isus de ce n-au putut scoate ei acest demon. Și tot așa poporul lui Dumnezeu de multe ori s-a întrebat: De ce nu putem noi face mai mult decât facem în privința împotrivirii lui Satan și Păcatului și domniei lor a răului? Răspunsul lui Isus se aplică la fel aici ca și dincolo: Acest fel de demoni nu poate ieși decât prin rugăciune și post”. Fără îndoială poporul lui Dumnezeu ar putea îndeplini mult mai mult în conflictele lor cu Păcatul și cu Satan și în a-i ajuta pe alții să se elibereze de puterea Păcatului, dacă am exercita întotdeauna deplină credință în Domnul și dacă am trăi continuu mai mult în spirit și mai puțin după carne. Aceasta ar însemna post sau negare de sine și rugăciune sau părtășie cu Dumnezeu. Celui care crede îi aparține fiecare binecuvântare pe care Dumnezeu a promis-o celor credincioși, dar noi avem condiții exprimate în altă parte de către Isus: Dacă rămâneți în Mine și cuvintele Mele rămân în voi, cereți orice veți vrea și vi se va da”.