Vol. 8 Septembrie-Octombrie 2001 Nr. 6

DEZVOLTAREA CA NOI CREATURI ÎN CRISTOS

„Dar hrana tare este pentru oamenii maturi, pentru aceia ale căror simțuri s-au deprins, prin exercițiu, să deosebească binele și răul.” Evr. 5:14 .

R5688 W. T. 15 mai 1915 (pag. 151-152)

Apostolul aici pare să se gândească la unii care sunt copilași în Cristos, unii care au concepții imature despre Dumnezeu și despre Planul Său, cărora le lipsește dezvoltarea spirituală, comparându-i cu alții care sunt mai dezvoltați, care au ajuns bărbați în Cristos Isus — care sunt „maturi”, cum exprimă apostolul Pavel, maturi în realizări creștine. „Hrana tare” le aparține acestora. Apostolul le-a făcut o mustrare unora care, având în vedere lungimea timpului de când erau în Cristos, ar fi trebuit să fie tari în credință, în doctrină, în viața spirituală, și ar fi trebuit să fie capabili să-i învețe pe alții. Totuși ei erau încă prunci, având nevoie ca alții să-i învețe din nou primele principii ale doctrinei lui Cristos, având nevoie să fie hrăniți încă tot cu lapte, nefiind încă în stare să asimileze „hrana tare”.

Începătorii care nu de mult Îl cunosc pe Cristos, care sunt noi în privința adevărurilor Planului lui Dumnezeu, nu trebuie să fie sufocați cu hrană tare. Aceștia pot fi hrăniți cu adevăruri mai simple, pe care ei le pot asimila. Ei au nevoie de „laptele . . . curat, ca prin el să crească”. Unii din poporul Domnului, care au fost de mai mult timp pe cale, vorbind cu cei mai recent consacrați, în mod neînțelept încep să le spună adevăruri privitoare la nemurire, treime etc. înainte ca aceștia să poată fi în stare să le digere. Aceștia le dau hrană tare copilașilor și pot să-i alunge de la masa Domnului, provocându-le indigestie spirituală, astfel încât ei nu mai pot mânca nici măcar din hrana mai simplă dată de Domnul.

Pentru cei care sunt numai începători pe calea cea bună există mâncare din belșug în Cuvântul lui Dumnezeu, de felul celei care se poate digera mai ușor; hrană care ar trebui să fie de ajutor noilor creaturi în Cristos care doar încep să umble pe cărarea îngustă. Nu trebuie însă să înțelegem că ei trebuie să continue să trăiască o perioadă lungă numai cu lapte. Pe măsură ce cresc și se dezvoltă cu o dietă pe bază de lapte, li se poate da hrană ceva mai tare, până când după un timp ei vor fi în stare să digere trăsăturile mai tari ale Adevărului și să ia hrană din ele. Unii se dezvoltă și sunt în stare să digere hrana tare mult mai repede decât alții. Cei care n-au fost învățați în mod fals cu privire la doctrinele scripturale, care nu au fost adânciți mulți ani în erorile aduse în Biserică în timpul Veacurilor Întunecate, sunt adesea mult mai pregătiți și mai capabili să pătrundă adevărul asupra acestor subiecte decât cei care au fost mult timp sub influența orbitoare a erorii în aceste direcții.

STUDIUL SISTEMATIC ESTE NECESAR

Cei care au o minte umilită, de învățăcei, căutând un „așa zice Domnul” pentru tot ceea ce acceptă, neîncercând să susțină vreo teorie de-a lor, ci să urmeze numai pe Domnul, dacă iau Studiile În Scripturi și Biblia, și dacă iau planul pas cu pas, într-un mod sistematic, ordonat, așa cum este prezentat, și verifică fiecare afirmație prin Cuvântul cel sigur al lui Dumnezeu, pot în general să vadă adevărul cu privire la aceste doctrine fundamentale fără prea mare greutate. În acest fel ei câștigă o vedere cuprinzătoare a întregului plan al lui Dumnezeu și pot vedea cum diferitele lui trăsături se potrivesc și se îmbină unele cu altele; aceasta ar fi imposibil dacă ei ar auzi la început numai o parte din Plan, disociată de restul.

Pentru acest motiv este bine să sfătuim pe cel nou interesat să citească și să verifice pentru sine, și să nu ne străduim să explicăm prea mult prin discuții. Unii prieteni bine intenționați fac adesea mult rău în acest fel, în zelul lor de a-l face pe începător să pătrundă totul dintr-o dată, ceea ce este imposibil; și adesea eforturile lor rezultă în încurcarea minții celui care caută Adevărul.

VEDEREA SPIRITUALĂ, O CHESTIUNE DE CREȘTERE

Uitându-ne la un prunc, vedem că el poate scoate strigăte de bucurie, poate mișca puțin picioarele, poate plânge și într-o anumită măsură poate vedea obiectele. El are o anumită măsură de apreciere a lucrurilor frumoase, a lucrurilor înfricoșătoare, a lucrurilor îmbucurătoare. Dar el nu vede lucrurile foarte clar și nici nu le înțelege. Dacă trecem mâna prin fața ochilor lui, aparent el nu-și poate concentra privirea. Cum sunt puii de pisică tineri, care nu pot să-și dea seama ce este aproape și ce este departe, tot așa este și cu începătorii, pruncii, în chestiunile spirituale. Cei mai tineri, în încercarea lor de a studia Cuvântul lui Dumnezeu sunt capabili să treacă ușor prin el și cred că pot vedea una sau alta. Lor nu li se pot încredința adevăruri importante la început, pentru că sigur s-ar poticni.

Dar pe măsură ce aceștia devin mai maturi, ei pot „împărți drept” Adevărul, pot deosebi Adevărul de eroare, pot spune ce ar fi dăunător și ce ar fi folositor. Chiar și un copil care se arde la foc învață să fie atent la ceea ce arde și învață să se apropie de foc cu foarte mare grijă, foarte chibzuit. După cum toate acestea sunt adevărate în legătură cu lucrurile vremelnice, și după cum simțul aprecierii și al înțelegerii se dezvoltă în copilaș, tot așa este și cu un copilaș în Cristos, există o dezvoltare a simțului aprecierii și a capacității de a înțelege înălțimile, adâncimile, lungimile și lărgimile Înțelepciunii și Iubirii lui Dumnezeu, și plinătatea și măreția Planului Său mare cu toate trăsăturile lui diferite.

((574))

HRANA NECESARĂ ÎNTOTDEAUNA LA „TIMPUL POTRIVIT”

Pentru a câștiga această apreciere este necesar nu numai să citim Adevărul, ci și să ne gândim la el, să ni-l însușim, să ne străduim cu seriozitate să ne conformăm viețile după el. Desigur că este mai bine să se citească un număr de pagini sau de capitole din Biblie decât să se citească un lucru fără valoare; dar numai prin citirea unui anumit număr de pagini din Biblie fără a înțelege, se realizează puțin. Biblia trebuie să fie studiată; și Domnul nu Și-a lăsat niciodată poporul Său fără învățători aleși de El Însuși, care au fost în stare să conducă pe iubitele oi din Staulul marelui Păstor în pășuni verzi unde ele puteau obține orice hrană de care aveau nevoie la acel timp. Pe măsură ce dezvăluirea treptată a Adevărului în timpurile și sezoanele lui a mărit cantitatea și varietatea de hrană cerută de turma lui Dumnezeu pentru hrănirea lor cuvenită, acesta a fost furnizat de El prin mijloace pe care El le-a ridicat în acest scop la timpul potrivit.

Adevărații sfinți ai lui Dumnezeu nu au fost lăsați niciodată, în nici un veac, fără toate rezervele necesare. În zilele noastre s-a dezvăluit mai mult Adevăr decât în oricare perioadă precedentă din istoria Bisericii. Acum este necesară hrană mai multă și mai bogată, ca să întărească Biserica pentru condițiile și probele specifice din această zi; și a fost furnizat mai mult. Dar așa cum am declarat și așa cum arată apostolul în textul nostru, există diferite grade de dezvoltare în Biserica lui Cristos; și unii au fost acceptați din lume în aceste zile târzii pentru a lua locurile altora care prin necredincioșie și-au pierdut coroanele. De aceea se cere înțelepciunea de sus pentru a hrăni și nutri pe aceștia mai slabi în mod potrivit.

PRIMELE LECȚII ÎN ȘCOALĂ

La școală există lecții aranjate potrivit capacității și înțelegerii elevilor. Când se predau lecțiile elementare de scriere, profesorul începe cu unele cuvinte scurte, simple, în loc de cuvinte lungi. La început se dau cuvinte ca de exemplu: v-a-c-ă, vacă; p-i-s-i-c-ă, pisică. O învățătoare care este înțeleaptă și își cunoaște meseria nu s-ar gândi să înceapă la copiii mici cu unele cuvinte cum ar fi „pronostic” sau „hipopotam”. Elevului i se dau mai întâi cuvinte mai simple și mai ușor de înțeles. Lecțiile obiective, prin imagini etc. sunt de asemenea folosite la început pentru a atrage privirea și pentru a ajuta astfel mintea copilului.

Tot așa este și cu lucrurile religioase. Cei care vor să dea altora îndrumări potrivite trebuie să fie calificați să învețe pe alții. Domnul a așezat diferitele membre în Corpul lui Cristos „așa cum I-a plăcut”. Unora le-a dat apostoli și făcători de minuni, altora evangheliști, învățători și păstori. În istoria timpurie a Bisericii, în starea ei de pruncie, erau necesare minunile și deci au fost oferite — lecții obiective și dovezi pentru ochi, pentru urechi, pentru simțurile fizice exterioare. După ce Biserica s-a stabilit, aceste dovezi exterioare în legătură cu Adevărul au trecut.

Aspostolul Pavel spune: „Când eram copil, vorbeam ca un copil, simțeam ca un copil, gândeam ca un copil; când am devenit matur, am terminat cu ce era copilăresc” (1 Cor. 13:11). Tot așa este cu orice urmaș adevărat al lui Cristos. Pe măsură ce crește și se dezvoltă, pas cu pas, pe măsură ce simțurile lui se deprind să discearnă binele și răul — ceea ce este adevărat, ceea ce este drept, ceea ce este de folos, ceea ce este cuprins în glorioasa Chemare de Sus a Bisericii, ceea ce este inclus în consacrarea deplină lui Cristos — el înlătură tot mai mult părerile sale copilărești, concepțiile sale imature, și devine educat și avansat în lucrurile lui Dumnezeu — lucrurile adânci. Un începător care n-a învățat să studieze Cuvântul lui Dumnezeu, l-ar putea lua și ar putea scoate din el lucruri care i-ar fi într-adevăr dăunătoare. O persoană trebuie să învețe să ia adevărurile Bibliei în contextul lor — să vadă ce înseamnă, cum se aplică, la cine se aplică etc. — altfel totul va fi confuzie și contradicție. O persoană poate scoate muzică frumoasă la un instrument numai când învață cum să folosească clapele, cum să combine diferitele strune; altfel rezultatul este numai disonanță.

RESPONSABILITATEA CELOR CARE SUNT DE MULT PE CALE

Există anumite principii așezate în Biblie. Noi trebuie să ajungem la o înțelegere a acestor principii și să le aplicăm în viețile noastre zilnice. Există principiul Dreptății — un principiu temelie. Acest principiu trebuie recunoscut și practicat înainte ca noi să fim în starea potrivită de a putea zidi pe această temelie principiile Iubirii, Milei, Blândeții etc., toate acestea trebuind să fie încorporate în viețile noastre, în caracterele noastre ca și copii ai lui Dumnezeu. Avem nevoie să învățăm ce înseamnă dreptatea, ce înseamnă iubirea adevărată. Standardele lumii în aceste direcții au fost mult stricate, și noi avem nevoie să fim învățați în mod potrivit de la singura sursă autorizată — Cuvântul lui Dumnezeu. Trebuie să învățăm cum să aplicăm aceste principii.

Cei care de câtva timp beau din Fântâna Adevărului și se hrănesc la masa Domnului, unde hrana este curată, nealterată, hrănitoare, ar trebui să fie pe deplin stabiliți în primele principii ale doctrinei lui Cristos. Mare parte din suprastructura de „aur, argint și pietre scumpe” trebuie să fie deja înălțată, iar lucrarea bună a dezvoltării caracterului trebuie să înainteze constant zi de zi. Noi trebuie să fim ferm înrădăcinați și întemeiați în Cristos, așa încât nimic să nu ne poată mișca. Trebuie să fim în stare să discernem clar între adevăr și eroare în fiecare punct important. Trebuie să fim atât de loiali Domnului și Cuvântului Său, încât să ne bucurăm de privilegiile glorioase de a-l vesti în orice ocazie potrivită. Noi trebuie să știm ce credem și de ce credem așa, și să fim curajoși și intransigenți în declararea Adevărului care ne-a binecuvântat atât de mult inimile și viețile.