Vol. 14 Martie-Aprilie 2007 Nr. 3

„ACUM MÂNTUIREA ESTE MAI APROAPE”

R 5450 W. T. 1 mai 1914 (pag. 134-135)

Sf. Pavel a scris: „Acum mântuirea este mai aproape de noi decât atunci când am crezut” (Romani 13:11). Poporul lui Dumnezeu de astăzi cu siguranță este justificat să exprime aceleași sentimente. Mântuirea Bisericii prin „schimbarea” glorioasă a Primei Învieri se apropie în fiecare zi, suntem siguri, chiar dacă nu știm cu exactitate câte zile mai rămân până la acel glorios final. La fel și mântuirea lumii — salvarea lumii de Satan, de păcat și de moarte — se apropie în fiecare zi, în pofida faptului că nu putem spune sigur în ce zi sau oră Satan va fi complet legat pentru o mie de ani și binecuvântările mesianice vor începe să înlocuiască și să îndepărteze blestemul care timp de șase mii de ani a zăcut ca un mare lințoliu peste omenire — o noapte întunecată, care în curând va da loc glorioasei Zile Milenare și strălucirii Împărăției lui Mesia.

Nimic nu poate clătina credința noastră în Planul Divin al Veacurilor rezumat în marele Legământ asigurat prin Jurământul lui Dumnezeu, făcut cu Avraam, confirmat lui Isaac, Iacov și Israel. Nu există absolut nici un motiv de îndoială că toate familiile Pământului vor fi în cele din urmă binecuvântate. Nu există loc de îndoială că Dumnezeu a pus o temelie solidă pentru acea binecuvântare prin trimiterea Fiului Său, care a devenit Răscumpărătorul omului. Nu există nici un motiv de îndoială asupra faptului că Biserica de mai bine de optsprezece secole a fost chemată din lume ca să fie părtașă cu Domnul ei la suferințele acestui timp de acum și la gloriile care vor urma.

Nu există absolut nici o îndoială asupra faptului că „Cel care v-a chemat este credincios și va face lucrul acesta”. Avem făgăduința Lui că „dacă suntem copii, atunci suntem și moștenitori — moștenitori ai lui Dumnezeu și comoștenitori cu Isus Hristos” Domnul nostru. Avem Cuvântul divin că Isus Capul și Biserica Corpul Său, Isus Mirele și Biserica Mireasa Sa, constituie Sămânța Spirituală antitipică a lui Avraam, prin care, atunci când va fi glorificată, binecuvântarea lui Dumnezeu va fi turnată peste omenire. „Și dacă sunteți ai lui Hristos, sunteți «sămânța» lui Avraam, moștenitori potrivit Făgăduinței” (Galateni 3:29), făgăduință care spune: „Și toate familiile pământului vor fi binecuvântate în tine și în sămânța ta”. Geneza 12:3; 28:14.

Nu există absolut nici un motiv pentru cei care studiază Biblia să pună la îndoială că sfârșitul acestui Veac Evanghelic este acum chiar la ușă și că se va sfârși așa cum prezic Scripturile, printrun mare Timp de Strâmtorare cum n-a mai fost de când sunt popoarele. Vedem participanții la această mare criză coalizându-se sub conducerea Capitalului și a Trusturilor, a Uniunilor și Sindicatelor Muncitorești. Marea criză, marea ciocnire, reprezentată simbolic ca un foc, care va mistui cerurile eclesiastice și pământul social, este foarte aproape.

Dar când am spus aceasta am spus cam tot ce este în siguranță sau potrivit să spunem. Niciodată nu am pretins inspirație și viziune profetică. Tot ce am pretins vreodată este că „în Biblie vedem lucruri minunate” și că cea mai dragă este iubirea Tatălui ceresc și a Domnului nostru Isus ceresc și că timpul stabilirii Împărăției este foarte aproape.

Cronologia bazată pe credință

Amintim aici cititorilor noștri că în aceste coloane și în cele șase volume de Studii În Scripturi am prezentat tot ce este legat de timpuri și perioade sub forma unei tentative; adică, nu cu siguranța, nu cu pretenția că am știut, ci numai cu sugestia că „astfel și așa” pare să fie învățătura Bibliei. Lecțiile Bereene sunt prezentate acum în Volumul II al Studiilor În Scripturi pentru ca toți cititorii noștri să aibă proaspătă în minte cronologia Bibliei așa cum este dată acolo în capitolul 2. Am arătat că cronologia este baza aproape a tuturor sugestiilor de interpretare profetică prezentată în Studii În Scripturi. Am ((978)) arătat acolo că cronologia Bibliei nu este declarată cu mare claritate, că fracțiuni de ani sunt ignorați și că există anumite întreruperi în ea.

Am sugerat că în mod obișnuit cronologia ar fi insuficientă ca dovadă și că acceptarea ei de către noi este bazată pe credință — pe presupunerea că Dumnezeu a dorit să ne dea o cronologie, a dorit ca noi să avem o oarecare cunoștință a timpurilor și a perioadelor, și totuși a dorit să fie atât de neclară și nedefinită încât să ceară credință din partea poporului Său. Am arătat mai departe că n-am putea exercita acea credință dacă n-ar fi faptul că această cronologie pare să fie întrețesută și împletită cu numeroase profeții — și aceste profeții, la rândul lor, întrețesute și împletite cu alte profeții și împliniri care nu depind de cronologie. Expunând astfel problema în fața cititorilor noștri, am cerut ca fiecare să judece pentru sine în privința credinței pe care și-o va pune în cronologie și în aplicarea profețiilor legate de ea. Am anunțat că pentru noi pare rațional să acceptăm cronologia și profețiile din acest punct de vedere.

După ce am pus această temelie largă, după ce am atras atenția tuturor cititorilor noștri să-și folosească propria judecată, am continuat să folosim această cronologie în legătură cu diferite profeții, scoțând diferite ipoteze și concluzii. În orice caz, nam mai amintit cititorului că toate aceste concluzii au fost bazate pe cronologie și că se admite că cronologia este sprijinită de credință. Am presupus că toți cititorii inteligenți și-au dat seama de aceasta și că toți aceștia și-au folosit judecata lor, nu a noastră, în privința cronologiei și în privința aplicării profețiilor în legătură cu cronologia. Vă cerem tuturor să faceți acest lucru mai departe.

Cronologia pare să fie pentru editor la fel de puternică. El nu vede nimic de modificat sau de îmbunătățit. Cu toate acestea, editorul dorește să anunțe pe toți cititorii Turnului de Veghere, așa cum a făcut deja de două ori în acest an, că după judecata sa pare acum lipsit de logică să așteptăm în anul curent tot ceea ce el anticipase, după cum am sugerat anterior. El nu vede nici o posibilitate ca Federația Bisericilor să ajungă la punctul culminant al organizării și puterii ei, și apoi să ajungă la cădere în cele câteva luni care au rămas din acest an. Și desigur că el așteaptă să aibă loc aceasta înainte de sfârșitul deplin al acestui Veac Evanghelic și de glorificarea ultimilor membri ai Bisericii, care este Corpul lui Cristos.

Aceasta nu dovedește că cronologia este greșită, nici nu dovedește că Timpurile Neamurilor nu se sfârșesc în acest an. Se poate ca Timpurile Neamurilor să se sfârșească înainte ca oligarhia eclesiastică să obțină putere sacerdotală. Trebuie să așteptăm și să vedem. Domnul este încă Păstorul nostru. Nici un lucru bun nu va fi reținut de la cei care Îl urmează pe El ca oile Sale, ascultând Vocea Sa și ignorând vocea străinilor. Promisiunile Sale vor sta ferm, și acestea, ca și toate celelalte lucruri, vor lucra împreună spre binele celor care Îl iubesc — al celor chemați potrivit scopului Său. Romani 8:28.

O scriptură care trebuie să se împlinească

Domnul declară prin profetul David (Psalmul 149:5-9): „Să salte de bucurie credincioșii Lui îmbrăcați în slavă, să cânte de bucurie în așternutul lor! Laudele lui Dumnezeu să fie în gura lor și sabia cu două tăișuri în mâna lor, ca să facă răzbunare asupra neamurilor și să pedepsească popoarele, ca să lege pe împărații lor cu lanțuri și pe mai-marii lor cu obezi de fier, ca să aducă la îndeplinire împotriva lor judecata scrisă. Aceasta este o cinste pentru toți credincioșii Săi”. Până acum n-am pus în discuție că această descriere a gloriei sfinților se aplică la cei de dincolo de văl — după completarea Primei Învieri. Dar o cercetare mai atentă a cuvintelor ne previne că nu putem fi prea siguri de o astfel de presupunere. Sugerăm doar ca o mică posibilitate că ar putea veni un timp când o parte dintre sfinți vor fi în glorie dincolo de văl, și când cei de această parte a vălului în trup vor intra pe deplin în bucuriile Domnului lor și în participare la lucrarea Sa.

Dacă interpretăm declarația „să cânte de bucurie în așternutul lor” în armonie cu semnificația declarațiilor asemănătoare din alte părți ale Scripturilor, expresia ar însemna că sfinții în glorie vor spune veștile bune de mare bucurie — cântând, prezentând în cadențe melodioase mesajele pe care nimeni nu le poate învăța decât cei o sută patruzeci și patru de mii. Dar cuvântul așternutul de aici, în armonie cu folosirea lui în altă parte în Biblie, ar însemna o odihnă a credinței — că acești sfinți ar fi liniștiți în mijlocul condițiilor adverse. Aceasta nu s-ar putea spune despre cei care au avut „schimbarea” Primei Învieri. Odihna lor nu va fi o odihnă a credinței, ci o intrare absolută în odihnă.

Iarăși, în timp ce laudele lui Dumnezeu sunt în gura lor, ei au o sabie cu două tăișuri în mâna lor, conform profeției. Această „sabie cu două tăișuri” este evident, ca și în altă parte, Cuvântul lui Dumnezeu. Nu prea ne putem imagina pe sfinții de dincolo de văl mânuind Cuvântul lui Dumnezeu. Dimpotrivă, aceasta pare a implica faptul că sfinții descriși sunt de această parte a vălului, folosind sabia Spiritului, care este Cuvântul lui Dumnezeu, în legătură cu aducerea laudei lui Dumnezeu — curățind numele Său de dezonoarea atribuită lui prin ignoranță, superstiție și crezurile Veacurilor Întunecate.

Următoarea declarație, că acești sfinți vor folosi „sabia” să facă răzbunare asupra neamurilor și pedepse asupra poporului (lui Israel) pare să implice că acești sfinți, oricare ar fi starea lor, vor avea autoritate; căci îndemnul scriptural pentru ei în altă parte este să „nu judece nimic înainte de timp”. Acest psalm, prin urmare, descrie timpul când ei trebuie să facă o lucrare de judecată în privința lumii în general, precum și în privința Israelului, poporul lui Dumnezeu.

O scriptură oarecum asemănătoare

O descriere oarecum asemănătoare a Cristosului în glorie ne este dată în Apocalipsa 19:11, unde Cel care este numit „Credincios și Adevărat” înaintează în dreptate ca să judece și să facă război. Armatele cerești Îl urmează (vers. 14) și din gura Lui iese o sabie ascuțită pentru ((979)) a lovi popoarele cu ea. Vers. 15.

Nu știm de ce această profeție vorbește despre armate cerești — la plural. Sugerăm numai că armata cerească poate fi în două diviziuni — una de această parte a vălului, și altă de cealaltă parte a vălului. Așteptăm să vedem, și veghind numai în timp ce așteptăm și observând cu mai mare grijă, dacă este posibil, Cuvântul Tatălui nostru. Putem fi siguri că dacă poporului Domnului i s-ar da vreo însărcinare să facă judecată de această parte a vălului, aceasta ar fi atât de clară încât să nu lase loc de îndoială, amintindu-ne că cerința divină de-a lungul veacului a fost ca sfinții lui Dumnezeu să fie supuși puterilor care sunt. Orice schimbare de la această ordine, în sensul că noi vom executa judecăți asupra lor, va trebui să fie în mod foarte hotărât și foarte clar înțeleasă înainte de a fi executată.

Exact cum vor fi legați regii și nobilii — financiari, politici și sociali — și exact ce feluri de lanțuri de putere vor fi folosite, nu putem ști până când vom fi calificați; dar realizarea tuturor acestora va fi, după cum este exprimat în Psalmul 149:9, „ca să aducă la îndeplinire împotriva lor judecata scrisă. Aceasta este o cinste pentru toți credincioșii Săi”. Dacă participăm la această lucrare de această parte a vălului sau de cealaltă parte, nu are importanță pentru noi. În orice caz, orice vom face, oricând, sub îndrumarea Spiritului sfânt al Domnului, va fi în armonie cu dreptatea și tot timpul în combinație cu iubirea compătimitoare. Nimănui în afară de aceia care posedă și sunt stăpâniți de acesta, de Spiritul sfânt al lui Dumnezeu, nu i se va permite vreodată să participe la gloriile și la puterea Împărăției.

„Fii răbdător și supus — este dată putere
Pentru fiecare pas de-a lungul căii obositoare.
Și pentru ea vei da laudă cerului,
Când noaptea mohorâtă va da locul Zilei
Perfecte.
Da, Ziua Perfectă, ziua Dumnezeului veșnic,
Când nici o umbră nu va trece peste scenă,
Pe acel tărâm frumos unde totul este strălucitor
și primăvăratic,
Și unde vom fi cu Cristos, fără nimic între noi.
Așteaptă deci, inimă dragă; stăpânește-ți
emoția tristă;
Dumnezeu va supune orice vânt mânios și
orice val;
Și când călătoria peste oceanul vieții se va sfârși
În limanul dulcei odihne ne va salva.”