CUM SĂ VESTIM ADEVĂRUL

„Spunând adevărul în dragoste, să creștem în toate până la Cel care este Capul, Hristos.” Efeseni 4:15 .

R5720 W. T. 1 iulie 1915 (pag. 201-202)

Adevărul trebuie vorbit întotdeauna cu umilință, dar fără frică. Creștinul nu are libertatea de a vorbi altceva decât Adevărul. Dacă atunci când aude Adevărul el este un slujitor declarat al evangheliei, el nu trebuie să continue să învețe eroarea doar pentru că adunarea care-l angajează nu vrea Adevărul. Unul lumesc la amvon n-ar avea nici o mustrare de conștiință. El s-ar gândi: „Le dau acestor oameni exact lucrurile pe care le vor. Ei îmi plătesc salariul, și aceasta este doar o afacere.” Cel lumesc numindu-se pe sine slujitor al lui Cristos, ar lua această poziție pentru că el n-a primit niciodată Spiritul, dispoziția Adevărului — Spiritul sfânt al conceperii.

Dar cel care primește Adevărul în iubirea acestuia, care îi asimilează spiritul, ar spune: „Văd acum că multe din lucrurile pe care le-am predicat ani de zile sunt dăunătoare, dezonorante pentru Dumnezeu, denaturând caracterul Său, și, într-o oarecare măsură cel puțin, abat oamenii de la Adevăr. Aceasta este chiar opusul a ceea ce doresc eu să fac. Nu mai pot predica eroarea. Eu nu sunt ambasador al unei confesiuni sau al unei adunări, ci ambasadorul Domnului. Nu sunt servul acestei adunări, ci servul Domnului. Dacă aș mai predica eroarea când am ajuns să văd Adevărul, aș fi vinovat înaintea lui Dumnezeu.”

ONOAREA FUNCȚIEI NOASTRE DE AMBASADOR

Un astfel de serv credincios al lui Dumnezeu prin atitudinea lui necompromițătoare și-ar pierde poziția și onoarea printre oameni. Dar toate acestea nu trebuie luate în considerare; pentru că ar câștiga în schimb favoarea și binecuvântarea Domnului. Marele apostol a spus că el a socotit toate lucrurile ca pierdere și ca gunoi ca să-L poată câștiga pe Cristos și să fie „găsit în El” — ca să poată câștiga un loc în Împărăția veșnică a lui Mesia. Cei care reușesc să facă astfel vor câștiga „mărgăritarul de mare preț”. Așa deci, vorbirea Adevărului este absolut esențială pentru viața creștinului. Adevărul Cuvântului lui Dumnezeu trebuie păstrat cu sfințenie mai presus de orice altceva în inima copilului lui Dumnezeu, și el ar trebui să considere că este un privilegiu binecuvântat să-l vorbească.

Puterea noastră de vorbire, de a ne comunica gândurile, este cea mai mare putere pe care o avem — cea mai bogată în consecințe. Este un factor puternic, fie spre bine fie spre rău, fie spre Adevăr fie spre eroare. Ocazia de a vorbi Adevărul, de a mărturisi pe Cristos înaintea oamenilor, fie public sau particular, este un mare privilegiu. Pentru a fi un slujitor plăcut Domnului, unul care să poată fi eficient folosit de El, acesta trebuie să vorbească Adevărul în iubire. Când cineva tocmai a intrat în familia lui Dumnezeu, în mod rațional s-ar putea aștepta mai puțin de la el decât după ce a fost de câtva timp în familie. Noi, ca și copii dragi ai lui Dumnezeu, trebuie să creștem în asemănarea iubitului nostru Frate mai mare, Modelul nostru, Capul nostru. Trebuie „să creștem în El în toate”. Trebuie să recunoaștem că El este Capul Bisericii; și că, dacă vom fi membri ai Corpului Său în glorie, trebuie să fim dezvoltați. Trebuie să aducem roada Spiritului sfânt, ca să putem fi apți să avem parte în viitor de acea glorioasă Împărăție care va binecuvânta lumea.

„EXPRESIA ADÂNCEȘTE IMPRESIA”

Noi trebuie să exercităm funcția noastră de ambasador — trebuie să vestim laudele Celui care ne-a chemat din întuneric la lumina Sa minunată. Și spunând Mesajul Harului Său vom crește spiritual. „Cel ce udă pe alții va fi udat și el.” Pe măsură ce vestim Adevărul dintr-o inimă cinstită, serioasă, iubitoare, ne vom umplea și noi tot mai mult de el. „Unul care dă cu mâna largă ajunge mai bogat; și altul care reține mai mult decât trebuie, nu face decât să sărăcească” — să-i slăbească sufletul. Pe măsură ce dăm altora, propria noastră magazie de binecuvântări crește. Noi trebuie să dezvoltăm zi de zi această calitate a iubirii. De ce? Pentru că ne va face asemenea lui Dumnezeu, și acesta este singurul lucru de dorit — singurul lucru necesar.

((520))

Dumnezeul nostru are și alte atribute glorioase pe lângă Iubire, dar acest atribut este în mod deosebit predominant, calitatea conducătoare a caracterului Său. Dreptatea lui Dumnezeu conlucrează cu Iubirea Sa. Și Înțelepciunea Lui nu ar încerca să ducă la îndeplinire vreun plan pe care Iubirea Lui nu l-ar aproba. Așa că pe măsură ce creștem, această calitate a Iubirii ar trebui să fie din ce în ce mai evidentă. Noi trebuie să căutăm ca vorbele noastre să fie iubitoare, binevoitoare, blânde. Trebuie să înfrânăm orice tendință de mărire proprie sau de a face impresie atunci când spunem altora despre marele plan al lui Dumnezeu. Să ținem eul deoparte, pentru a putea fi văzută frumusețea Adevărului. Felul nostru de a prezenta altora Mesajul are mult de-a face cu eficacitatea lui. Vorbind Adevărul în iubire, nu numai că vom îndeplini mult mai mult pentru alții, dar și Mesajul se va imprima tot mai mult în mintea noastră.

Oricine apreciază aceste lucruri ale lui Dumnezeu și apoi le vorbește în iubire și sinceritate va primi o binecuvântare în mintea și inima lui, și Adevărul va deveni mai clar și mai dulce. Ajutând pe alții se va ajuta pe sine. Astfel diferitele trăsături ale Planului lui Dumnezeu se gravează mai ferm în mintea sa.

CALITĂȚI NATURALE CARE NECESITĂ RESTRÂNGERE

În cazul caracterelor mai tari care vin în Cristos, vedem o nevoie specială de veghere în vestirea Adevărului. Cei cărora din natură le lipsește combativitatea nu vor fi înclinați să facă mare presiune asupra altora în legătură cu primit favorabil, ei probabil ar gândi: „Nu le place ce am eu de spus; așa că nu voi mai vorbi despre acest subiect”. Ei s-ar putea descuraja prea ușor. Dar cei care au mai multă forță sau combativitate sunt predispuși să manifeste această dispoziție în felul în care prezintă Adevărul. Ei sunt înclinați să fie prea convingători — să prezinte subiectul ca o obligație.

Dar trebuie să ne amintim că aceasta nu este acum o chestiune obligatorie. Acum este o invitație și este intenționată numai pentru cei blânzi, cu spirit de învățăcei. În curând va fi necesară forța, și va fi folosită. Cei care au acum urechi de auzit au nevoie numai de cuvântul de învățătură și de sfat. Cei care necesită forță nu sunt cei pe care-i caută Domnul acum. Dacă vreunul dintre ambasadorii Domnului se străduiește să forțeze Mesajul asupra altora, acesta va stârni împotrivire și-și va pierde puterea. Astfel Regele nostru n-ar fi servit atât de bine și ca atare n-ar fi atât de mulțumit.

Alții din poporul Domnului ar putea avea plăcerea să fie aprobați. Ei ar putea avea mândrie și ar putea dori să-și etaleze abilitatea în vorbire, sau iscusința în mânuirea Scripturilor. Ei ar putea da Mesajul cu ideea de a trezi în alții gândul: „Vezi, cât de mult știe — e un maestru în mânuirea Bibliei!” Plăcerea de a fi aprobat pare să prezinte pentru mulți o ispită destul de subtilă. Această tendință a cărnii trebuie foarte atent supravegheată și subjugată, sau altfel ea va distruge folosul creștinului și va împiedica serios creșterea lui. Unora prin natură le place să fie în luminile rampei, în timp ce alții sunt doritori să stea în afara lor. Unul s-ar putea să trebuiască să se forțeze ca să vorbească Adevărul în public în calitate de ambasador, în timp ce altul ar trebui oarecum să se strunească. Singura cale pentru cel de-al doilea este să învețe să spună Adevărul în iubire și umilință — să-l vorbească din iubire pentru Dumnezeu și din iubire pentru frați. Planul veacurilor este Planul lui Dumnezeu. Noi n-avem nimic cu ce să ne lăudăm. De aceea ar trebui să prezentăm acest Plan în umilință, blândețe, amabilitate frățească și iubire.