Pagina 33

INSTITUIREA PAȘTILOR

Moise și Aaron i-au dus de mai multe ori lui faraon mesajul lui Dumnezeu, „Lasă pe poporul Meu să plece!” De mai multe ori au fost trimise pedepse pentru că faraon a refuzat să-i lase să plece. De fiecare dată faraon a spus că dacă plăgile ar fi oprite i-ar lăsa să plece și de fiecare dată și-a călcat cuvântul. Scripturile spun: „Te-am lăsat să rămâi în picioare îpe faraonș, ca să se vadă în tine puterea Mea”. Se poate interpreta că Dumnezeu ar fi putut ridica un alt prinț pe tronul Egiptului. El însă a favorizat pe acest faraon anume datorită încăpățânării sale mari, îndărătniciei și egoismului.
Scriptura declară că Dumnezeu a împietrit inima lui faraon. Explicația este că bunătatea lui Dumnezeu i-a împietrit inima. Bunătatea și generozitatea divină s-au arătat prin retragerea plăgilor de îndată ce faraon promitea să facă bine. Aceasta, în loc să-l îndemne la iubire și ascultare, i-a crescut încăpățânarea. După ce fiecare plagă trecea, își zicea că celelalte nu puteau fi mai rele. A plătit scump pentru sfidarea sa. Exod. 4:21; 7:3; 14:4.
Plaga a zecea a fost decisivă. Întâii-născuți egipteni au murit, dar întâii-născuți israeliți, fiind sub sângele stropit, au fost în siguranță. Dumnezeu a ilustrat astfel „Biserica întâilor-născuți”, care sunt „chemați” acum din lume. După glorificarea lor prin Întâia Înviere, ei vor fi „preoțimea împărătească”, leviți spirituali, care să binecuvânteze întregul Israel, iar prin Israel toate familiile Pământului.
Studenții Bibliei cred că noaptea Paștelui de atunci a simbolizat Veacul Evanghelic ce ține de aproape două mii de ani, când cei concepuți de spirit, Biserica întâilor-născuți, sunt cruțați sau salvați într-un mod special, sunt făcuți părtași firii dumnezeiești și participanți în Împărăția Mesianică la binecuvântarea celor născuți mai târziu, în timpul Domniei lui Mesia. Sângele stropit pe pragul și pe stâlpii ușii simbolizează credința în sângele lui Cristos.