Vol. 19, Iulie-August 2011, Nr. 5

A discerne voia lui Dumnezeu

Învață-mă, Doamne, calea Ta.” Ps. 27:11 .

R 5212 W. T. 1 aprilie 1913 (pag. 104-105)

Domnul nu vrea ca noi să umblăm prin vedere și astfel să nu avem nici o dificultate în a discerne voia Sa. De aceea El pune lucrurile în așa mod încât să ne fie încercate atât ascultarea cât și perseverența; căci noi trebuie să umblăm prin credință, nu prin vedere. Pentru a face aceasta, trebuie să ducem totul la Domnul în rugăciune zilnic. Să nu întreprindem nimic fără să căutăm să cunoaștem voia Domnului în privința acelei chestiuni.

Dar, deoarece noi nu avem o înțelegere miraculoasă prin care să cunoaștem voia lui Dumnezeu în toate amănuntele vieții zilnice, nu putem discerne întotdeauna acea voie. Când este vorba despre o chestiune în privința căreia Scripturile dau instrucțiuni, atunci este clar; fiindcă singura cale pe care copilul lui Dumnezeu dorește să o urmeze este aceea a ascultării. Dar când chestiunea depinde de judecata noastră, atunci nu este atât de clar. Dându-ne seama că judecata noastră nu este suficientă, să nu ne solicităm mintea cu ceea ce știm că este peste puterea noastră de a decide, ci să lăsăm lucrurile în seama Domnului.

Știm că Domnul ne poate îndruma calea, oricare ar fi modul pe care l-ar alege, dacă noi ne punem sub grija Sa. Astfel că la începutul zilei putem spune: Doamne, iată-mă; Îți mulțumesc pentru privilegiul încă al unei zile, care sper că va fi plină de ocazii de serviciu pentru Adevăr și pentru frați. Te rog să-mi îndrumezi gândurile, cuvintele și conduita, ca să Te pot servi în mod acceptabil”. Apoi putem continua și să ne folosim judecata cea mai bună.

Dacă Domnul vrea să ne conducă într-o direcție sau în alta, aceea este partea Lui, nu a noastră. Noi I-am solicitat îndrumarea, și ochii noștri sunt atenți să cunoască și să facă voia Lui cu orice preț. În această atitudine putem rămâne liniștiți, știind că Dumnezeu este în stare și este dispus să conducă lucrurile spre slava Sa și spre folosul nostru.

În copilărie, editorul (fr. Russell — n. t.) a observat că unii oameni aveau un anumit mod de a merge la Domnul cu toate afacerile lor. Ei deschideau Biblia la întâmplare și versetul pe care se întâmpla să-l atingă degetul lor îl considerau a fi mesajul Domnului pentru ei; și îi urmau cu grijă sugestia. Uneori textul la care deschideau părea a fi un răspuns remarcabil la rugăciunea lor.

Editorul nu dorește să găsească vină în această metodă. Dar deoarece nu era potrivită cu judecata lui, el a dus chestiunea la Domnul în rugăciune și a zis: Tată, mă tem cu adevărat să adopt acest plan. Așa că, dacă este voia Ta, aș vrea mai degrabă să fiu îndrumat după judecata mea decât prin această metodă; căci mintea mea nu pare a fi în stare s-o accepte”. Domnul pare ca i-a acceptat cuvântul.

Există desigur un motiv pentru care ceea ce este drept, este drept în orice chestiune; și noi să dorim să-l cunoaștem. Să dorim să știm de ce dorește Dumnezeu ca o chestiune să fie într-un fel și nu în altul; nu fiindcă ne îndoim de înțelepciunea Sa, ci ca să putem intra în spiritul reglementărilor Sale. Metoda editorului de a căuta îndrumarea divină este aceea de a studia Scripturile, luând toate versetele care au legătură cu subiectul respectiv și încercând să găsească principiul care stă la baza procedurilor și învățăturilor lui Dumnezeu.

Prin această metodă are mai multă fericire decât ar putea avea altfel. Urmând cealaltă metodă, n-ar putea ști dacă Dumnezeu sau diavolul sau întâmplarea i-ar deschide Biblia. El preferă să urmeze ceea ce crede că este învățătura Cuvântului lui Dumnezeu; și anume, să încredințeze totul Tatălui în rugăciune, cerând să-i îndrumeze rațiunea și judecata, și apoi să treacă și să-și folosească acea rațiune și judecată după puterile sale. Chiar dacă Dumnezeu i-ar permite să-și folosească judecata într-un mod care după aceea i s-ar părea că n-a fost cel mai bun, totuși Tatăl îl poate folosi să-i aducă mari binecuvântări sau o lecție folositoare. Prin judecată el se referă desigur la înțelegerea Cuvântului Tatălui și a conducerilor Sale providențiale. Făcând astfel, el știe că toate lucrurile vor lucra împreună spre bine. Rom. 8:28.