TIMPUL DE SEMĂNAT ȘI DE SECERAT PENTRU CARACTER

„Nu vă înșelați . . . Cine seamănă în firea lui păcătoasă, va secera din firea păcătoasă stricăciunea; dar cine seamănă în Duhul, va secera din Duhul viața veșnică.” Gal. 6:7, 8.

R5665 W.T.1 aprilie 1915 (pag. 108-109)

Apostolul ne aduce aici în atenție faptul că exista pericol ca unii din poporul Domnului să fie înșelați. Unii ar putea să creadă că ei pot trăi conform dorințelor lor pământești, dorințelor trupești, și apoi vor merge la adunare sau vor respecta alte formalități religioase și aceasta îi va face buni în fața lui Dumnezeu. Alții s-ar putea înșela pe ei înșiși gândind că ar putea trăi conform cărnii, și apoi prin faptul că ar merge la Domnul în rugăciune le-ar fi iertate și corectate toate, și ar fi tot atât de spirituali ca și cei care trăiesc zilnic o viață de credincioșie față de Dumnezeu. O altă greșeală care a înșelat pe mulți este învățătura că, după ce au trăit conform înclinațiilor cărnii pe căi păcătoase, ei pot merge la preot și pot obține iertare de păcate, și că aceasta îi va face acceptabili din nou.

Acestea sunt înșelări. Dumnezeu a stabilit un principiu general care se aplică și la Biserică și la lume. Acest principiu general acționează în direcțiile semănatului și seceratului. Să presupunem că un om necunoscător al naturii unor semințe ar semăna sămânță de scai sau de neghină. Puțin mai târziu și-ar vizita terenul și ar spune: „Această sămânță pare să fi fost foarte bună. Nu văd nimic în neregulă. Pământului nu i-a stricat; câmpul arată tot așa de bine ca și cum aș fi semănat timoftică sau trifoi. Plantele sunt verzi și înfloritoare, și arată într-adevăr frumos”. Dar mai târziu în sezon natura recoltei va dovedi foarte clar greșeala cumplită în alegerea seminței semănate.

În lumea naturală oamenii sunt siguri că secerăceea ce au semănat. Ei nu s-ar aștepta să semene neghină și să secere o recoltă de grâu. Legea cauzei și efectului este tot atât de implacabilă în domeniul spiritual. Și astfel apostolul spune că „Dumnezeu nu Se lasă să fie batjocorit” — să nu credeți că puteți face un lucru rău și să aveți rezultate bune. Oricine „seamănă vânt va secera furtună”; oricine seamănă pentru carne, va culege în consecință; oricine seamănă pentru Spirit, va culege în același fel.

GÂNDUL — ÎNCEPUTUL CARACTERULUI

Ce înseamnă deci acest cuvânt „semănat” când se referă la lucrurile spirituale? Se pare că înseamnă un fel de viață, sau comportament, care ar aduce rezultate bune sau un curs care ar aduce rezultate rele. Auzim uneori expresia: „Tânărul acela își face de cap” (în engleză literal, seamănă ovăz sălbatic — n. t.). Ideea este că purtarea unui atare este rea; și că purtarea individului va avea efect asupra caracterului său. Am putea merge mai departe și să spunem că întreaga purtare trebuie provocată de gândire prealabilă. Cu alte cuvinte, gândurile noastre sunt începutul a ceea ce suntem! Ca să ilustrăm: „Când Dumnezeu a creat lumea, El a avut mai întâi un Plan cu privire la ea. Tot ce face El de atunci încoace este ducerea la îndeplinire a unui Plan pe care El l-a avut la început. Am putea spune că gândurile bune ale lui Dumnezeu au dus la rezultate bune.

La fel a fost și în cazul lui Satan. Cursul lui Satan în lume a fost acela de a semăna lucruri rele, de a semăna neghină. Cursul lui i-a fost fatal lui însuși și dăunător altora, și a fost rezultatul gândului rău pe care el l-a avut înainte de a comite păcat. El își spusese în inima sa: „Mă voi sui până la ceruri, îmi voi ridica scaunul de domnie mai presus de scaunul lui Dumnezeu . . . mă voi ridica mai sus de vârful norilor, voi fi ca Cel Prea Înalt” (Isa. 14:13, 14). El a avut un spirit lacom, un spirit egoist, îngâmfat, un spirit de opoziție față de Dumnezeu.

((617))

Aceste două spirite sunt încă în acțiune în lume — Spiritul lui Dumnezeu și spiritul Adversarului. Referindu-se la lucruri care aparțin de omenire, apostolul vorbește despre acest spirit al Adversarului că este spiritul cărnii — nu spiritul cărnii în perfecțiunea ei originară, ci spiritul cărnii decăzute. Este spiritul lui Satan, care a devenit dominant în familia umană. Apostolul adresează cuvintele textului nostru îndeosebi Bisericii, dar cu o bună aplicare și lumii. Dacă vreunii din poporul Domnului care au fost luminați și făcuți părtași ai Spiritului sfânt ar trăi în principal după carne, ei cu siguranță n-ar primi premiul Chemării de Sus. Dacă ei doresc să ajungă la glorie, onoare și nemurire, trebuie să trăiască potrivit Spiritului lui Dumnezeu, spiritului Legii lui Dumnezeu, spiritului dreptății. Ei trebuie să-și conformeze viețile după viața lui Cristos, Exemplul lor, altfel niciodată nu pot spera să ajungă la lucrurile făgăduite.

Din cauza imperfecțiunii cărnii, moștenite prin tatăl Adam, copiii Domnului nu pot niciodată în această viață să atingă perfecțiunea pe care ei ar dori-o. Vor exista neajunsuri și slăbiciuni ale creierului, ale gândului și ale întregului corp. Dar ei trebuie să trăiască pe cât se poate de aproape de standard, iar Domnul va compensa pentru slăbiciunile lor neintenționate. Harul Său le va fi de ajuns ca să le dea posibilitatea să biruiască. Dar dacă ei seamănă pentru carne, vor secera în carne — vor secera răul. Totuși, dacă ei sunt încă loiali Domnului și se pocăiesc de neglijențele lor, străduindu-se să biruie, El va conduce aceste experiențe spre binele lor.

PRIMA CERINȚĂ ESTE INIMA LOIALĂ

Biserica trebuie, prin urmare, să semene după Spirit, să se comporte potrivit Spiritului lui Dumnezeu, care este drept. Pentru a face aceasta, vedem că inima trebuie să fie dreaptă. Deci îndreptarea inimilor noastre este primul lucru pe care Domnul îl pune înaintea noastră. Nici măcar nu putem deveni copii ai Lui până când inimile noastre nu sunt drepte. Trebuie să ne întoarcem de la păcat și să acceptăm ispășirea marelui Purtător de Păcate. Apoi trebuie să luăm seama la cuvintele Domnului nostru: „Dacă voiește cineva să vină după Mine, să se lepede de sine, să-și ia crucea și să Mă urmeze”. Făcând astfel, semănăm după Spirit. Dacă vom continua să semănăm astfel, vom secera marea răsplată — toate lucrurile spirituale glorioase pe care Domnul le-a promis celor credincioși din Veacul Evanghelic.

Dar în măsura în care suntem neglijenți, în măsura în care semănăm semințele răului, în aceeași măsură vom secera stricăciune. Aceasta nu înseamnă în mod necesar Moartea a Doua; dar vor fi corectări și lovituri pentru lucrurile care sunt nepotrivite. Prin urmare, oricine seamănă puțin după trup, va secera în consecință. Dacă el continuă să semene după trup, va secera o măsură mult mai mare de rezultate — o stricăciune mai mare. Și dacă viața lui a fost predată păcatului, dacă și-a abandonat în întregime viața spirituală, efectul va fi Moartea a Doua, care este pedeapsa extremă a împotrivirii voite față de Dumnezeu.

De aceea, a semăna după carne ar putea sau n-ar putea însemna a secera în mod sigur Moartea a Doua. Dar în mod sigur, în măsura semănării răului va însemna a secera greutate și tendințe departe de Dumnezeu. La cel conceput de Spirit aceasta ar duce la Moartea a Doua dacă nu se schimbă calea. Vedem această chestiune ilustrată la mulți creștini. Ei încep calea creștină și trăiesc într-o măsură considerabilă după Spiritul lui Dumnezeu, totuși ocazional dau frâu liber lucrurilor cărnii și mai mult sau mai puțin încurajează gândirea carnală. Ei poate că nu-și dau seama de vreun rezultat imediat, dar sunt semănate semințe rele. Aceste semințe rele, gânduri rele în minte, chiar dacă apoi sunt regretate, pot corupe mai mult sau mai puțin mintea tot restul vieții; ele depărtează de Domnul, de lucrurile cerești, și îngreunează mult lupta. Creștinul ar trebui să caute ca întregul său mers în viață, dorințele sale, gândurile sale, să fie aduse în acord cu spiritul minții sănătoase, Spiritul lui Dumnezeu, Spiritul sfânt.

Semănând după Spirit și semănând după carne ar însemna, înțelegem noi, fie a trăi conform felului lui Dumnezeu, fie, pe de altă parte, a trăi conform spiritului Adversarului — a semăna sămânță care va avea ca rezultat fie roadele binecuvântate ale Spiritului sfânt al lui Dumnezeu, fie roadele cărnii decăzute — ale spiritului depravat, satanizat, cu toate realizările lui. Dacă trăim potrivit cărnii noastre, aceasta va însemna stricăciune, degenerare morală și spirituală; pentru că noi suntem într-o stare care se poate strica.

CURSUL ACTUAL AL LUMII ARE EFECTE ASUPRA VIITORULUI

În starea ei prezentă lumea nu poate spera să câștige viață veșnică; pentru că oamenii n-au intrat în relație cu Dătătorul de Viață, cu toate că Dumnezeu a pregătit, după cum Biserica știe, o ocazie de viață veșnică pentru întreaga omenire. Dar deși lumea nu este încă în încercare pentru această viață veșnică, totuși purtarea oamenilor are o greutate hotărâtoare asupra viitorului lor. Dacă ei trăiesc acum pe liniile egoismului — mulțumirii de sine — ei vor secera corespunzător, conform influențelor care lucrează în ei. Și aceasta îi va lăsa într-o stare tot mai stricată, pe măsură ce continuă să trăiască astfel, și ei vor avea mai mult de învins în Veacul viitor, dacă doresc să câștige vreodată viață veșnică. Ei ar fi mult mai avansați și mai avantajați dacă ar urma lucrurile dreptății, dacă ar cultiva principiile dreptății și iubirii; și ei vor fi mult mai degradați și mai handicapați dacă urmează lucrurile egoismului și necurăției.

((618))

Am putea merge cu ideea chiar până în Eden. În cazul tatălui Adam, când el a semănat pentru propria mulțumire, când a mâncat din fructul oprit, el a urmat cursul rău; el nu a urmat cea mai bună judecată a sa, conștiința sa; el și-a urmat înclinația. Ca rezultat, el a adus asupra sa pedeapsa cu moartea, care a dus treptat la stingerea vieții; și toți urmașii săi au avut parte de condamnarea sa. Trist a fost semănatul, și foarte amar și plin de consecințe a fost seceratul. Dar prin mila lui Dumnezeu, chiar experiențele îngrozitoare ale omului cu păcatul se vor dovedi o lecție intuitivă prețioasă pentru îngeri și pentru toate creaturile inteligente ale lui Dumnezeu în toată eternitatea.