Vol. 17, Ianuarie-Februarie 2010, Nr. 2

Î NTREBARE DESPRE ÎNDREPTĂȚIRE

R. 5316a W. T. 15 septembrie 1913 (pag. 286-287)

Întrebare — ți-ai schimbat vederile privitor la îndreptățirea Bisericii, astfel încât prezentările din Volumul 1 al Studiilor în Scripturi în acest subiect să nu mai reprezinte gândul tău?

Răspuns — în mod sigur nu! Dacă ne-am fi schimbat gândul, de ce am continua să publicăm și să răspândim Volumul? „Dar cărarea celor drepți este ca lumina strălucitoare, care merge mereu crescând până la miezul zilei” (Prov. 4:18). Așa că subiectul îndreptățirii noastre se clarifică zilnic pentru mulți din poporul drag al Domnului. Trăsăturile îndreptățirii neînțelese de ei înainte sunt acum foarte clare. De exemplu, mulți nu au reușit să vadă în trecut, și unii încă nu văd, că îndreptățirea prin credință este un proces treptat. Fiecare pas al credinței ne-a adus mai aproape de punctul culminant.

Dar punctul culminant nu a fost pe deplin atins până când credința noastră nu și-a manifestat perfecțiunea, prin ascultarea și deplina predare a noastră în consacrare Domnului. Atunci, marele nostru Avocat ne-a acceptat corpurile consacrate și le-a atribuit din meritul Său, îndreptățindu-ne în mod absolut în ochii Dreptății — Tatălui Ceresc. Apoi Tatăl Ceresc a acceptat acel suflet complet îndreptățit prin conceperea cu Spirit sfânt. De aici înainte el a fost o Nouă Creatură și un fiu conceput la plan spiritual.

în timpul perioadei de progres în credință, s-a apropiat de îndreptățire treptat și persoana a avut tot mai mult din favoarea divină. Dar el nu a ajuns deplin îndreptățit la natură umană — un fiu pe plan pământesc — până când a făcut pasul final. și acolo, a rămas numai pentru o clipă. Apoi conceperea de Spirit sfânt a indicat acceptarea jertfei celui făcut perfect și el a început ca Nouă Creatură.

Calitatea de fiu — de probă și reală

Toate acestea sunt arătate pe Planul Veacurilor. Planul N reprezintă starea îndreptățită în diferiții ei pași. Astfel Avraam și alții din timpul Vechiului Testament au fost îndreptățiți înaintea lui Dumnezeu prin credința lor. Ei nu au fost îndreptățiți la viață, nici chiar la starea de fii. Ei au fost îndreptățiți la prietenia, favoarea și îngrijirea supraveghetoare a lui Dumnezeu. După ce Isus a murit, a înviat, S-a înălțat și a aplicat meritul Său pentru Biserică, El a devenit Avocatul acestei întregi clase, doritoare să umble în urmele Lui în deplină consacrare. Atribuirea meritului Său constituie pentru fiecare opera îndreptățirii, și aceasta face posibil ca Dumnezeu să accepte jertfa lui și să-l conceapă la noua natură.

Avraam a fost numit prietenul lui Dumnezeu datorită credinței și dorinței sale pentru armonie cu Dumnezeu. Așa a fost și Ioan Botezătorul despre care citim: „prietenul mirelui . . . se bucură foarte mult de glasul mirelui” (Ioan 3:29). Termenul Șservitor” este aplicat în Biblie în mod special acelor evrei care erau sub Legământul Legii Mozaice. Prin acel Legământ ei s-au bucurat de îngrijirea și binecuvântarea lui Dumnezeu și li s-a permis să fie servitorii Lui. Deși mulți dintre ei, ca și Avraam, au fost prietenii lui Dumnezeu, și ar fi fost pe deplin calificați pentru toate privilegiile fiilor, totuși nu era posibil, în armonie cu aranjamentul divin, ca ei să fie recunoscuți ca fii. Pentru că, așa cum explică apostolul, un Șfiu rămâne veșnic”, și înainte ca jertfa lui Cristos să deschidă calea pentru înlăturarea păcatului și a morții nimeni nu putea fi primit la starea de fiu divin.

Tot așa, chiar și starea noastră acum ca fii ai lui Dumnezeu este de probă. Dacă rămânem în iubirea lui Dumnezeu, vom rămâne ca fii ai Lui și vom fi făcuți perfecți la timpul potrivit. Dar dacă cineva se întoarce la păcat cu voia și la serviciul lui, acela își va pierde calitatea de fiu. Numele lui va fi șters din Cartea Vieții Mielului. Avocatul lui la Tatăl va înceta să-l mai recunoască. El nu va mai avea legătură cu Fiul și altuia îi va fi permis să-i ia locul ca membru al Corpului Celui Uns.

Astfel apostolul declară: „Preaiubiților, acum suntem copii îembrionariș ai lui Dumnezeu. și ce vom fi nu s-a arătat încă. Dar știm că, atunci când se va arăta El îRăscumpărătorul nostru, Capul nostruș, vom fi ca El, pentru că îl vom vedea așa cum este” (1 Ioan 3:2). Adică, starea noastră de fii în prezent este de probă. Starea reală de fii va începe după ce vom fi trecut încercarea probatorie. Câți se vor dovedi acceptabili prin credința și loialitatea lor, vor fi făcuți fii în sens deplin, prin schimbarea glorioasă a învierii. Astfel vedem că după cum nimeni nu este pe deplin primit pe planul N până când a parcurs toată lungimea consacrării, tot așa nimeni nu va fi pe deplin primit în calitate de fiu până când nu va atinge planul L.

„Învierea mai bună”

Deși Vrednicii din Vechime, Avraam, Isaac, Iacov, Moise și Profeții etc. (Evrei 11:38-40), n-au putut fi numiți fii ai lui Dumnezeu și n-au fost numiți astfel, aceasta n-a fost din cauză că ei n-au fost vrednici de o astfel de poziție și de un astfel de nume. Apostolul ne atrage atenția la aceasta, asigurându-ne că ei Și-au fost plăcuți lui Dumnezeu”, și nimic mai puțin decât perfecțiunea inimii nu-i este plăcut lui Dumnezeu. Singurul lucru care i-a împiedicat să fie acceptați ca fii a fost necesitatea ca mai întâi să fie prezentat pentru ei sângele Ispășirii. în Șînvierea mai bună” pe care Vrednicii din Vechime o vor avea, înțelegem că ei vor învia ca oameni perfecți. Vor fi perfecți așa cum a fost Adam înainte de păcat, și cu minți, inimi și voințe dezvoltate, antrenate, încercate, dovedite loiale lui Dumnezeu. în acea stare perfectă ei vor fi modele a ceea ce toată omenirea poate să atingă prin ascultare în timpul Domniei lui Mesia.

Din momentul învierii lor, acești oameni perfecți vor avea același drept să vină la Dumnezeu cum a avut Adam și vor fi tot atât de îndreptățiți să fie numiți fii ai lui Dumnezeu cum a fost Adam, cu excepția unui singur lucru. și anume, că Vrednicii din Vechime, cât și restul omenirii, vor fi în mâinile marelui Mijlocitor al Noului Legământ timp de o mie de ani ai împărăției Sale Mesianice. și, după Scripturi, numai după sfârșitul acelei perioade va preda împărăția Tatălui.

Astfel noi înțelegem că Vrednicii din Vechime nu vor avea de-a face direct cu Tatăl ca fii, și nu vor avea nici o recunoaștere directă din partea Lui ca fiind astfel, până la sfârșitul Domniei lui Cristos, când va preda Tatălui toate lucrurile, ca El să poată fi „totul în toți”, și ca toți să poată fi supuși direct Lui. Oricum, în timpul miei de ani, sub aranjamentele Mijlocitoare ale lui Cristos, Vrednicii din Vechime perfecți, și toți ceilalți în măsura atingerii perfecțiunii, se vor bucura de privilegii și binecuvântări, pentru că nu vor mai fi sub o domnie a păcatului, a morții și a lui Satan, „Prințul acestei Lumi”, ci sub Prințul Vieții și a domniei Sale de Dreptate spre Viață.