Pagina 37

TRECEREA IORDANULUI

După o călătorie de patruzeci de ani prin pustie, israeliții au ajuns în sfârșit la Iordan și li s-a arătat pe unde să treacă dincolo, sub conducerea lui Iosua. Între timp Moise a murit pe Muntele Nebo, după ce l-a binecuvântat pe Iosua. Deut. 4:21, 22; 9:1; 32:48-52; 34:5, 9.
Un miracol extraordinar le-a permis atunci israeliților să treacă prin albia Iordanului în Canaan, apele fiind despărțite. Totul a fost atât de bine sincronizat de Domnul, încât atunci când picioarele preoților care duceau Chivotul au atins marginea apei, aceasta a început să scadă. Preoții au înaintat în timp ce apa scădea și au stat în mijlocul Iordanului până când toată oștirea lui Israel a trecut dincolo. Ios. 3:3-17.
Necredința a privit batjocoritor acest incident, ca o imposibilitate, dar cercetările recente arată că miracolul a avut loc și arată mijloacele pe care le-a folosit Domnul. Să se știe că orice miracol este ușor din punct de vedere divin. Totuși, Dumnezeu chiar și în miracole lucrează de obicei prin mijloace naturale. Acum s-a constatat că apele au fost blocate la câteva mile mai sus de locul de trecere, în locul numit Adam. Un deal mare a alunecat în râu, umplând albia, reținând apele și formând mici lacuri. Apoi treptat apa și-a croit drum. Atunci israeliții au trecut Iordanul „pe uscat”.
În antitip trecerea Iordanului ar însemna faptul că poporul lui Dumnezeu trece acum de la moarte la viață, prin credință în sângele lui Isus. Noua viață fiind începută, ei umblă prin credință, și prin credință luptă lupta cea bună, în numele Domnului și sub îndrumarea Lui. Și numele Iosua înseamnă Isus, Mântuitor, Eliberator.
În legătură cu tipurile și profețiile din trecut, apostolii ne spun că Legea a fost o umbră a lucrurilor mai bune care aveau să vină mai târziu și că acele lucruri au fost scrise pentru instruirea specială a Bisericii. Rom. 15:4; Evr. 10:1.