MANA 16 IUNIE

Orice disciplinare, deocamdată pare o pricină de întristare și nu de bucurie; dar mai pe urmă aduce, celor încercați prin ea, roada dătătoare de pace a dreptății. — Evr. 12:11

Sub astfel de disciplinări sufletul se coace pentru o supunere iubitoare, care spune liniștit: toate le pot face, toate le pot duce, prin Hristos care mă întărește. Treptat, după cum zgura vechii naturi se arde și aurul devine din ce în ce mai evident, aceste suflete prețioase devin tot mai dragi Domnului lor iubitor. Atât de dragi îi sunt Lui, încât în toate necazurile lor El este aproape prin harul Său ca să-i susțină și prin prezența Sa ca să-i înveselească și cele mai adânci umbre ale întristării devin cele mai sfințite locuri de odihnă ale memoriei, unde steaua zilei strălucește cel mai tare. — Z. '96-44