SĂ SUSȚINEM PACEA LUMII

(Din editorialul lui New York American, 11 august 1915)

R 5762 1 septembrie 1915 (pag. 270)

Oamenii aceastei națiuni sunt fie în favoarea păcii, fie nu. Dacă sunt în favoarea păcii, ar trebui să fie împotriva războiului și împotriva aprovizionării cu arme a națiunilor angajate în război, când știu că acele arme vor fi folosite să crească uciderile și distrugerile războiului. Dacă oamenii acestei țări nu sunt în favoarea păcii, atunci ei trebuie să continue să aprovizioneze cu arme națiunile ucigașe și să scoată toți banii pe care-i pot scoate din ucideri. Dar în cazul acela ei ar trebui să înceteze a mai purta discuții goale pentru pace. Dacă nu putem fi conștiincioși, să fim cel puțin constanți. Ar trebui să încetăm a ne asuma o virtute pe care n-o posedăm și a ieși cu sânge rece și cu îndrăzneală ca să obținem orice bani de sânge care „ne-ar ieși în cale”.

Avem acest drept sub legea internațională, dar oare avem acest drept sub legea morală?

Avem acest drept sub legea națiunilor, dar oare avem acest drept sub legea lui Dumnezeu?

Domnul Dumnezeu a spus, „Să nu ucizi”. Înseamnă aceasta oare și „Să nu ajuți să se ucidă”?

Dacă este o nelegiuire să fii ucigaș, nu este tot o nelegiuire să ajuți înainte de a se întâmpla faptul? În cazul a doi complici la crimă, este cel care ucide din cauza urii mai rău decât cel care ucide pentru profit?

Oamenii noștri sunt sincer devotați „principiului” și nu le pasă dacă operarea acestui principiu stânjenește Germania și este de folos Angliei, sau dacă stânjenește Anglia și este de folos Germaniei, atâta vreme cât este un principiu drept și just. Noi nu suntem partizani în „principiul” nostru, președinte Wilson. Noi nu ((446)) suntem pro-germani sau pro-englezi, domnule președinte. Noi apărăm principiul abstract și aplicarea lui concretă într-o manieră neutră, imparțială și absolut justă.

Vorbim astfel în mod direct cu dumneavoastră, domnule președinte, fiindcă avem plăcuta mărturie din propriile dumneavoastră cuvinte, că dumneavoastră vedeți această chestiune așa cum o vede acest ziar. Găsim aceste cuvinte în mesajul dumneavoastră despre subiectul Mexicului, pe care l-ați ținut în fața Congresului în august 1913:

„Consider că este de datoria mea să exercit autoritatea care îmi este conferită prin legea din 14 martie 1912, să caut ca nici una dintre părțile care sunt în lupta ce se desfășoară acum în Mexic să nu primească nici un ajutor din partea aceasta a frontierei. Voi urma cea mai bună practică a națiunilor în chestiunea neutralității, interzicând exportul de arme și muniții de război de orice fel din Statele Unite — o politică sugerată de câteva precedente interesante și cu siguranță dictată de multe considerente evidente de eficiență practică. În aceste circumstanțe, noi nu putem fi partizani ai nici uneia dintre părțile aflate în disputa care acum tulbură Mexicul, sau să ne constituim într-un arbitru virtual între ele.”

Ni se pare, domnule președinte, că atunci n-ați fi putut declara mai bine și nici acum n-ați putea declara mai bine obligația înaltă și solemnă a acestei țări de a „urma cea mai bună practică în chestiunea neutralității, prin interzicerea exportului de arme și muniții de război de orice fel din Statele Unite”, nu numai către Republica Mexic, dar și către oricare altă republică, regat și imperiu angajat în acest război groaznic și înspăimântător de distructiv de peste Atlantic.

Domnule, există vreun „considerent evident de eficiență practică”, sau alt considerent de datorie sau de umanism care se aplică la conflictul mexican și care nu se aplică cu încă mai mare greutate la acest conflict european, mult mai mare, mai ucigător și mai distructiv?

Pretextul mizerabil că unii americani fac bani din acest trafic nu poate avea mai mare greutate pentru dumneavoastră, domnule președinte, decât pentru milioanele de cetățeni care urăsc banii de sânge. Sugestia că noi trebuie să vindem arme și muniții de război pentru a compensa pierderile enorme pricinuite de către Marea Britanie comerțului nostru pașnic, legitim, fără îndoială că este întâmpinată cu aceeași dezaprobare de către dumneavoastră, domnule președinte, cum este întâmpinată de către toți americanii care se respectă, bărbați și femei. Nu gândim, domnule președinte, nici aceea că dumneavoastră atașați vreo importanță argumentului ridicol că n-ar fi natural ca noi să întrerupem vinderea de arme națiunilor în război, deoarece o parte n-ar putea probabil duce războiul mai multe luni fără o aprovizionare continuă cu arme și muniții din această țară.

NEUTRALITATEA, după cum desigur bine știți, domnule președinte, NU AJUTĂ ÎN MOD ACTIV nici unui beligerant să-l învingă pe celălalt, în nici un război.