Vol. 21, Martie-Aprilie 2014, Nr. 3

Un fiu ni s-a dat”

Isaia 9:1-7

„Un copil ni s-a născut; un Fiu ni s-a dat” (versetul 6).

R 5135 W. T. 15 noiembrie 1912 (pag. 360-361)

Studiul de astăzi este în legătură cu un subiect care a emoționat lumea civilizată timp de secole — un subiect care nu se va învechi niciodată — un subiect care, dimpotrivă, va fi tema îngerilor și a oamenilor pentru eternitate. Nașterea lui Isus, pentru a fi corect înțeleasă și apreciată, trebuie sa fie considerată din punctul de vedere al Darului Iubirii Divine. Orice altă vedere asupra acestei chestiuni ar însemna să se vadă numai caseta, fără bijuterie. Scripturile ne dau cheia pentru această idee: „Atât de mult a iubit Dumnezeu lumea, că a dat pe singurul Său Fiu, pentru ca oricine crede în El, să nu piară, ci să aibă viață veșnică”. Ioan 3:16.

Lumea era sub sentința morții; omenirea murea de peste patru mii de ani. Dumnezeu a compătimit omenirea de la început. Da, înainte de a intra păcatul, Înțelepciunea divină a văzut sfârșitul, și n-ar fi creat pe om, sau n-ar fi permis starea care a dus la păcat și la sentința morții, dacă Înțelepciunea divină n-ar fi prevăzut și aranjat dinainte Răscumpărarea omului.

Dumnezeu a aranjat intenționat chestiunea, așa încât să se ceară moartea unui om perfect pentru a răscumpăra pe Adam și rasa care și-a pierdut viața în el și prin el. Dumnezeu a știut de la început că un astfel de om perfect nu putea fi găsit, pentru că toți oamenii erau descendenți ai lui Adam și erau părtași slăbiciunii, imperfecțiunii și condamnării adamice. De la început, Dumnezeu în Planul Divin a avut de gând ca Singurului Conceput de Tatăl, Logosului, Agentul activ al Divinității în lucrarea de Creare, să-I fie oferit marele privilegiu de a fi Răscumpărătorul omului, și prin aceasta asigurându-I o mare răsplată — „slavă, cinste și nemurire”, natura divină, prin învierea din morți.

PRIMUL PAS AL RĂSCUMPĂRĂRII

Primul pas pentru recuperarea omului a fost, în mod necesar, ca Logosul să fie făcut trup, să locuiască printre noi și să guste moartea, prin harul lui Dumnezeu, pentru fiecare om (Ioan 1:14, Evr. 2:9). Acest prim pas îl celebrăm noi în acest sezon al anului — nașterea lui Isus. Cel care a fost bogat, a devenit sărac pentru noi, pentru ca noi, prin sărăcia Lui, să putem fi recuperați.

Studiul de astăzi arată că misiunea lui Isus avea să fie în Galileea; pentru ca aceia dintre evrei care atunci se presupune că erau în cel mai mare întuneric să vadă marea Lumină a Adevărului Divin, reprezentată prin Isus și misiunea Sa. Aceasta a avut o primă împlinire în Galileea, unde s-a făcut partea cea mai mare a lucrărilor minunate ale lui Isus. Dar împlinirea reală este în viitor, când marea lumină a Împărăției Milenare, Soarele Dreptății, va răsări și vindecarea va fi sub aripile Lui”. În fața acelui Soare glorios, necazul și suspinul vor fugi; ignoranța și superstiția vor dispărea; păcatul și întunericul nu vor mai fi; orice genunchi se va pleca și orice limbă va mărturisi. Isus este marele Centru al acelui Soare al Dreptății, dar, după cum indică El, clasa Miresei, în proces de selectare de-a lungul acestui Veac, va fi cu El dimineața, reflectându-I gloria. Ei vor sta cu El pe Tronul Lui. După ce „Grâul” acestui Veac este adunat în „grânar” prin puterea Primei Învieri, Mireasa lui Cristos va străluci cu Mirele, pentru a vindeca necazurile pământului și pentru a risipi noaptea pământului (Mat. 13:43). Toate acestea ne vor veni pentru că „un Copil ni s-a născut, un Fiu ni s-a dat”; pentru că „Domnia va fi pe umărul Lui”; pentru că Îl vor numi: Minunat, Sfătuitor, Dumnezeu puternic, Părintele veșniciei, Prinț al Păcii”.

CĂDEREA BABILONULUI

Trebuie să înțelegem că versetele 3-5 se referă nu la Israelul Natural, ci la Israelul Spiritual — nominal. Națiunea sfântă a crescut fenomenal fără a crește bucuria. În familia nominală a lui Dumnezeu sunt mulți copii falși; este multă „neghină” în câmpul cu grâu. Dar la timpul Secerișului acestui Veac va fi o bucurie; credincioșii se vor veseli la împărțirea prăzii”. Jugul apăsător al superstițiilor crezurilor va fi zdrobit, și toiagul apăsătorului, Satan, va fi sfărâmat ca în ziua lui Madian, când Ghedeon cu mica sa ceată au pus pe fugă oastea madianiților și au eliberat poporul. Versetul 5 sugerează că Babilonul cade și jugul și toiagul se sfărâmă în marele „timp de necaz”. Căci orice încălțăminte purtată în învălmășeala luptei și orice haină de război tăvălită în sânge vor fi aruncate în flăcări, ca să fie arse de foc.”

Multele titluri ale lui Mesia

Marele nostru Răscumpărator, mult înălțat, în cele din urmă va purta multe titluri, în amintirea multor Funcții minunate pe care le va ocupa și servicii pe care le va îndeplini. Dar acestea sunt în viitor. Marea Sa lucrare în trecut, lucrarea Răscumpărării, a fost temelia întregii Sale lucrări viitoare. Datorită credincioșiei Sale, El va avea dreptul să-Și asume aceste diferite Funcții și să-Și folosească aceste diferite puteri; și pe măsură ce va veni timpul să fie exercitate, fiecare va fi folosită de Isus. Dreptul de a guverna lumea este al Lui de când a murit pentru noi, dar El așteaptă timpul Tatălui pentru a-Și lua puterea glorioasă ca să domnească; și trebuie să I se dea Guvernarea înainte de a începe să exercite aceste diferite titluri.

Mai întâi, descoperirea Sa pentru lume va fi ca Minunat, personificarea, Expresia Dreptății Divine, Iubirii Divine, Înțelepciunii și Puterii Divine. Pentru că acum lumea încă nu-L cunoaște. El Se va descoperi omenirii „într-o flacără de foc” în timpul de necaz, și mai apoi în lucrarea salvatoare a Împărăției Sale Milenare.

El va fi Sfătuitorul lumii, pentru a le acorda ajutor, conducere, îndrumare, prin care să se poată întoarce, prin Restabilire, la armonie cu Iehova și la bucuria binecuvântărilor pregătite prin Răscumpărare. În calitate de Cap al Bisericii, El a fost Sfătuitorul ei, dar textul nostru se referă la El ca la Marele Împărat sau Guvernator al lumii, și ca Instructor al lumii, Marele Profet, sau Învățător, pe care Dumnezeu L-a promis prin Moise.

Titlul Său, Dumnezeu Puternic, sau Puternic, Cel puternic, va fi atunci recunoscut pe pământ precum și în ceruri — pe acest Isus, Dumnezeu L-a înalțat cu puterea Lui și L-a făcut Domn și Mântuitor, ca să dea lui Israel pocăința și iertarea păcatelor” și „pentru toți cei care sunt departe”. Fapt. 5:31; 2:39.

Titlul Părintele Veșniciei va fi aplicat ca Dătătorul de Viață al lumii, de-a lungul domniei Sale de o mie de ani. În tot acel timp, El va da omenirii „viață îmbelșugată” — viață veșnică tuturor celor care vor asculta de El — de aceea titlul Său va fi Părinte al Veșniciei, sau Tatăl care va da viață veșnică omenirii. Toată omenirea, regenerată pe plan uman, va obține dreptul la viață eternă ca ființe umane într-un Paradis pământesc, de la Răscumpărătorul lor, care atunci va fi Împăratul lor. Nu așa este cu Biserica, pentru că Isus nu este Părintele Veșniciei pentru Biserică. Dimpotrivă, Sf. Petru declară: „Dumnezeul și Tatăl Domnului nostru Isus Cristos, ne-a conceput la o nădejde vie”.

Titlul Său de Prinț al Păcii, nu I se va aplica la începutul domniei, când va sfărâma în bucăți ca vasele unui olar orice sistem uman care nu este în armonie cu standardele Divine (Apoc. 2:27; Ps. 2:9), dar pacea adevărată va fi rapid stabilită și El va fi cunoscut ca Prințul Păcii și Unul a cărui domnie va fi necontestată și nevătămată. „El va face ca domnia Lui să crească, și o pace fără sfârșit...”; nu va fi rebeliune; Împărăția Lui nu va trece. Când domnia Lui se va sfârși în cele din urmă, la sfârșitul miei de ani, va fi pentru că „va da Împărăția în mâinile lui Dumnezeu Tatăl”, pentru ca El să fie Marele Totul în toți.

„Scaunul de Domnie al lui David”

Împărăția lui Mesia este numită „Scaunul de Domnie al lui David” din două motive: mai întâi, numele David semnifică Preaiubit, iar Mesia, ca Preaiubitul lui Dumnezeu, al Tatălui, este Antitipul lui David, întocmai cum Împărăția lui Mesia va fi un Antitip al împărăției lui David. David numai „a stat pe scaunul de domnie al Împărăției lui Dumnezeu”; n-a fost al lui. Astfel, Cel mai mare decât David va sta pe Scaunul de domnie al Împărăției lui Iehova, pentru a o pune în ordine și a o stabili până va fi completă, în timpul miei de ani ai domniei Sale. Apoi o va preda. „Iată ce va face râvna îiubireaș Domnului oștirilor”, operând prin Mesia.