Priveliște din turnul de strajă

R5601 W. T. 1 ianuarie 1915 (pag. 3-5)

Când vrednicul nostru președinte și sfinția sa papa au cerut creștinilor să se roage pentru încetarea războiului european, noi am declarat că rugăciunea nu era în armonie cu aranjamentul divin și nu va fi ascultată. Am arătat că potrivit Scripturilor cei 2520 de ani de stăpânire a neamurilor s-au sfârșit în septembrie 1914; și că războiul este cel prezis în Scripturi, care este asociat cu marea Zi a Dumnezeului Celui Atotputernic — „Ziua răzbunării Dumnezeului nostru”. Am arătat Cuvântul Domnului prin profetul Ioel în privința adunării tuturor neamurilor în Valea lui Iosafat — valea morții. Ioel 3:1-12.

Experiențele lui Ilie la încheierea slujirii sale ne arată cum va fi introdusă marea Zi a Domnului: întâi vântul care despica stâncile, reprezentând războiul actual; în al doilea rând marele cutremur care reprezintă Revoluția ce va urma războiului actual; în al treilea rând focul care reprezintă Anarhia ce va urma Revoluției; în al patrulea rând „Susurul blând și subțire” al lui Dumnezeu — care va urma anarhiei din lume — spunând prin Împărăția lui Mesia: „Pace! Stați liniștiți!” „Făuriți fiare de plug din săbii și cosoare din sulițe și nu mai învățați să faceți război!” Mica 4:3.

Nu vedem nici un motiv să ne gândim că războiul actual se va termina până când Marea Britanie sau Germania va avea o victorie decisivă pe mare. Conflictul între acestea două a fost alimentat timp de treizeci de ani. Fiecare voia distrugerea flotei și coloniilor celeilalte, dar se temea de războiul care va realiza aceste scopuri, știind bine dinainte că acesta va fi groaznic. Împrejurările nefericite care au dus brusc la atacul Austriei asupra Serbiei, apărarea Serbiei de către Rusia și răzbunarea Franței pentru Alsacia-Lorena, implicând Germania de ambele părți, au oferit Marii Britanii mult căutata ocazie pentru zdrobirea rivalului său comercial. Pare improbabil ca britanicii să consimtă acum la încetarea războiului până vor avea o victorie completă asupra Germaniei, sau până când propria sa existență va fi în primejdie.

După câte se pot discerne în prezent, înainte de primăvară nu se poate aștepta nimic foarte decisiv. Între timp soldații pier, se acumulează mari datorii și industria de pace este neglijată. Curând, fără îndoială, oamenii se vor trezi la o vedere mai sănătoasă asupra problemei și se vor întreba de ce oamenii din Europa nu pot trăi împreună acolo tot atât de fericiți cum pot trăi în Statele Unite. Curând vor ridica întrebarea de ce să fie greșit să se omoare unul pe altul la o poruncă privată, și totuși să fie corect a se omorî unul pe altul la ordinul regilor și împăraților. Pe atunci stadiul de cutremur al necazului va fi aproape.

Când Cutremurul sau Revoluția, atât de marcant menționate în Scripturi, va fi venit, acela fără îndoială va fi timpul când regii și conducătorii industriei, finanțelor și politicii, spre propria lor apărare, vor crește mult puterea conducătorilor religioși. Atunci ne putem aștepta ca Federația Bisericilor să exercite o așa putere în lume cum n-a mai fost din zilele supremației papale. În limbajul simbloc al Apocalipsei, acela va fi timpul în care „chipul fiarei” va avea viață și va face mari minuni, poruncind în numele cerului. Apoc. 13:11-18.

Între timp, ce vom face noi?

Efectul războiului nu este nefavorabil în toate privințele. Din Europa avem știrea că războiul face o mare impresie religioasă asupra oamenilor. În necazul lor și al celor dragi lor de pe câmpul de bătaie, există o tendință naturală de a se întoarce către Cer după ajutor. În același timp există o însuflețire a înțelegerii. Oamenii sunt mai pregătiți să gândească decât înainte. Spunându-li-se că soldații luptă pentru Cauza Domnului și dându-se sugestia că cei care mor sunt mai mult sau mai puțin martiri pentru cauza dreaptă (și de aceea sunt moștenitori ai cerului), oamenii luptă vitejește.

Ziarele le spun cum catolicii și protestanții se roagă pentru aliați împotriva vrăjmașilor lor, și cum bisericile germane, catolică și protestantă, se roagă pentru germani și împotriva aliaților. Oamenii se întreabă și se vor întreba încă mai mult pe măsură ce se vor gândi mai mult cum pot fi ascultate aceste diferite rugăciuni — cum pot fi luați la Cer germanii pentru că luptă împotriva aliaților, iar aliații să fie luați la Cer pentru că luptă împotriva germanilor! Cu toată gândirea lor unii se vor întreba dacă acestea sunt sau nu concluzii raționale și care este baza lor.

Pe de altă parte, se vor gândi la Iadul de foc și la Purgatoriul de suferințe învățate din copilărie; și dacă toți soldații merg în Cer, se vor întreba cine va merge în iad. Gândirea trează pe care o generează războiul va fi fără îndoială folositoare în cele din urmă, oricât de neraționale pot fi la început unele condiții. În cele din urmă trebuie să apară vederi mai sănătoase.

În unele privințe americanii suferă mai mult din pricina războiului decât europenii, pentru că circulația lumii este temporar împiedicată. Ei n-au stimulentul pentru afaceri care predomină în Europa datorită pregătirii militare de acolo.

De asemenea, americanii au o mai bună ocazie de a privi calm, fără prejudecăți răzoiul decât europenii, care sunt atât de aproape de el și atât de pasibili de a fi influențați de argumentele înșelătoare ale conducătorilor șireți care le spun că războiul este necesar pentru menținerea civilizației — dând interpretarea lor în privința a ceea ce este adevărata civilizație. Spiritul partizan, numit patriotism, se menține ((725)) crescut în țările angajate în conflict. Ziarele apără și susțin guvernele; la fel fac și predicatorii; la fel fac și oratorii. Puținii care privesc sănătos și corect lucrurile sunt forțați să tacă.

De la distanță războiul pare foarte nerațional. Germaniei ar trebui să i se îngăduie să construiască câte vapoare dorește, până când poporul ei, iritat și sleit de costul militarismului, va insista pentru o schimbare a politicii guvernamentale. Marii Britanii ar trebui să i se permită să aibă câte vapoare dorește și pentru câte este poporul dispus să plătească. Fiecărei națiuni ar trebui să i se permită să facă toate afacerile pe care le poate face în mod drept, onest.

Slujitorii religioși creștini ar fi trebuit să arate de mult poporului că împărățiile actuale ale Europei nu sunt împărățiile lui Dumnezeu, ci sunt instituții umane; și că toate acestea, potrivit Bibliei, în cele din urmă vor trece, la inaugurarea Împărăției lui Dumnezeu. Ar fi trebuit să fie învățat respectul de Domnul și așteptarea răbdătoare a timpului și modului Său. Efectul războiului a fost în mod cert favorabil pentru iluminarea creștină. Oamenii despre care se poate spune că nu s-au gândit niciodată asupra subiectelor religioase se gândesc acum, se gândesc adânc, și mulți ajung la concluzii rezonabil de sănătoase.

Lucrarea făcută de Societatea noastră în lume de câțiva ani aduce ceva roade. Oamenii care zâmbeau răutăcios la ideea că Împărăția milenară a lui Cristos este iminentă și care au crezut un timp că lumea va fi convertită de bisericile nominale, se trezesc acum la înțelegerea faptului că împlinirea Rugăciunii Domnului este singura salvare adevărată a lumii, și se roagă continuu, cu mai mult sens decât înainte: „Vie împărăția Ta, facă-se voia Ta, precum în cer așa și pe pământ”. Ei încep să-și dea seama că nu numai păgânii din afară s-au dublat într-un secol, ci și păgânismul intern este mult mai mare decât crezuseră, și că așa-zisa creștinizare a civilizației moderne nu este decât o spoială subțire.

Niciodată așa de mari ocazii ca acum

Toate aceste condiții sunt favorabile. Fiecare pliant și fiecare carte pusă acum în circulație face probabil de trei sau de patru ori pe atâta bine pe cât făcea în trecut, fiindcă oamenii se trezesc în privința cititului, a gândirii. Nu numai atât, dar ei ajung tot mai mult să se îndoiască de teologia crezurilor și să vadă că majoritatea slujitorilor nici nu învață din Biblie, nici nu cred în ea, ca Revelația unică și inspirată a scopurilor divine.

Suntem conștienți că unii dintre dragii noștri cititori au ideea că Timpul Neamurilor încheindu-se, Mesajul Evangheliei a fost închis. Unii dintre acești frați cred că n-ar avea rost să se continue Mesajul. Nu putem fi de acord cu raționamentul lor. Porunca divină a fost să se predice Cuvântul, nu până la încheierea Timpurilor Neamurilor, ci până când Biserica va fi completă. Exact cât va fi până când Biserica va fi completă nu putem spune, dar credem că avem privilegiul să spunem Vestea Bună atâta vreme cât există inimi flămânde să primească Mesajul; și credem că unii dintre aceștia care vin acum la cunoștința Adevărului sunt dintre cele mai frumoase caractere care au venit vreodată în Adevăr.

Credem de asemenea că dovezile favorizează puternic ideea că unii dintre cei care au venit recent în Lumină sunt pe deplin primiți de Domnul în binecuvântările și privilegiile Bisericii — ale membrilor Săi. Unii dintre ei au adevăratul spirit de sacrificiu, care este unul din semnele sigure. Ei manifestă iubire pentru Adevăr, care este încă un semn favorabil. Domnul le acordă claritate în înțelegerea Adevărului, care este un alt indiciu al faptului că au fost concepuți de Spiritul sfânt. Unii dintre ei sunt dispuși și bucuroși să sufere pentru Adevăr, care este una din dovezile cele mai bune pe care le-am putea cere că ei au primit Spiritul lui Cristos.

Atâta vreme cât vedem astfel de dovezi ale binecuvântării Domnului prin propovăduirea Cuvântului Său, oare să ne clătinăm, să ezităm? Oare să nu fim mai degrabă entuziaști și să ne dublăm eforturile în serviciul Regelui și pentru serviciul fraților, pentru ca ei să fie eliberați din robia ignoranței și superstiției, în lumina glorioasă a cunoștinței lui Dumnezeu?

Suntem întrebați: Nu pare că cei patruzeci de ani de seceriș s-au încheiat cu sfârșitul Timpurilor Neamurilor? Noi răspundem: Da, așa am așteptat. Dar ne amintim că secerișul iudeu, care a fost o ilustrație făcută de Domnul, a fost puțin diferit de secerișul nostru. Sub Lege evreilor li s-a poruncit să lase colțurile lanurilor nesecerate, așa încât să fie ceva de făcut pentru spicuitori după ce secerătorii obișnuiți își sfârșeau lucrul, pentru ca în timp ce hambarele erau în proces de umplere și neghina era în proces de legare în snopi și arsă, pregătindu-se pentru o nouă recoltă, spicuitorii să poată aduna grâul de la colțurile lanurilor de seceriș. Poate că lucrarea actuală este în mare măsură aceea de spicuire. Așa ar părea.

Privind în urmă la Secerișul Iudeu, ne dăm seama că acesta s-a sfârșit în 69 d. Cr., dar anumite aspecte ale lucrării de Seceriș au continuat și în anul 70 d. Cr. Atunci a avut loc arderea plevei. În timp ce aceasta era în desfășurare și națiunea lui Israel era în timpul răsturnării, fără îndoială că era o lucrare de spicuire, deoarece ochii înțelegerii începeau să se deschidă și oamenii începeau să-și dea seama de împlinirea Scripturilor. Și exact așa pare să fie și aici. Oare să nu fim silitori în străduința noastră de a face lucrarea de spicuire? Desigur că vom fi dacă ne menținem încă iubirea pentru ((726)) numele și caracterul Domnului! Aceasta ne va conduce spre a vesti caracterul Său glorios, spre a arăta erorile care au întunecat numele Tatălui nostru ceresc, prin aceea că I-au răstălmăcit Planul divin al Veacurilor. Desigur că vom fi energici în această lucrare dacă iubirea noastră pentru frați continuă; pentru că vedem pe mulți care par a fi copii adevărați ai lui Dumnezeu încă în mare întuneric în privința Adevărului mare și minunat la care ochii înțelegerii noastre s-au deschis.

Ce este cu rezerva de bani?

Dar unii ar putea spune: „N-am citit noi printre rânduri în Raportul Anual al Societății că șuvoaiele financiare secau? Și n-am auzit că treisprezece seturi ale Fotodramei au fost retrase, ceea ce reprezintă cincizeci de prezentări pe zi, care explică Planul Divin al Veacurilor? Și nu indică aceasta că a venit timpul lui Dumnezeu pentru încheierea lucrării?”

Răspunsul nostru este că aceste lucruri sunt așa, dar avem motiv să presupunem că Dumnezeu intenționează, în modul Său, să ne trimită mai departe sprijin financiar, pentru ca Mesajul Său să se poată răspândi cu mare forță în toată lumea! În acest scop, verificăm și punem în bună rânduială toate seturile Fotodramei, așteptând ca fondurile pentru a le pune în acțiune să fie nu peste mult timp în mâinile noastre. Deși noi umblăm încă prin credință și nu prin vedere, îndemnăm pe toți prietenii dragi de peste tot să nu-și încetinească mâinile în serviciul divin, ci mai degrabă să continue să lucreze și să aștepte, asigurați de favoarea și binecuvântarea lui Dumnezeu în orice eventualitate.

Mai mult de-atât, am sugera ca toți frații iubiți care au fost activi în lucrarea cu Fotodrama și care au întrerupt temporar, să nu intre în alte afaceri permanent, ci să se mențină gata pentru acest mijloc minunat de vestire a Adevărului care ajunge la atâția oameni și le dă atâta satisfacție și iluminare în privința Bibliei și a adevăratului ei Mesaj. Îndemnăm și pe alții care n-au fost cu Fotodrama, dar care știu cum să opereze filmele și diapozitivele stereooptice, să devină cât se poate de îndemânatici și să ne înștiințeze dacă sunt dispuși, gata și capabili de acest serviciu.

Cerem tuturor adunărilor Asociației Internaționale a Studenților Bibliei să se gândească bine dacă au frați cu îndemânare specială pe care i-ar putea recomanda Societății pentru astfel de ocazii care ar putea veni: (1) Bărbați clari în Adevăr și loiali lui, gata să-și dea viața pentru el; (2) bărbați cu dicție bună și care posedă talent pentru vorbire publică și capacitate de a vorbi gramatical. Vrem să avem o listă a acestora, ca să-i putem chema dacă se ivește ocazia. Dar asigurați-vă să răspundeți conștiincios la întrebările de mai sus, și să nu recomandați Societății pe nimeni decât pe aceia care ar fi o onoare pentru Adevăr și pentru serviciul lui. Ar putea fi și alte moduri în care ar putea servi unii fără talent pentru vorbire publică și fără cunoștință specială de gramatică; dar pentru serviciu public Societatea crede că este voia Domnului ca Adevărul Său să fie prezentat într-o formă vrednică de laudă.

Un bun număr dintre cititorii noștri au mai multă sau mai puțină experiență în lucrarea de Colportor. Unii dintre ei s-au retras din serviciu din cauza incapacității de a face față cheltuielilor, chiar dacă Societatea le-a dat cărțile la preț mai mic decât costul lor — la jumătate din prețul de vânzare. Oricare dintre acești colportori care are ceva capacitate și care ar putea reintra în lucrare în condiții favorabile, este rugat să ne trimită o carte poștală în care să declare dispoziția de a reintra și numărul de cărți pe care le-a putut vinde când era în serviciu. Unii dintre aceștia ar putea fi ajutați într-un fel sau altul, așa încât să se întoarcă la această lucrare foarte importantă de Colportor. Acum avem metode și instrucțiuni, prin a căror folosire mulți care înainte n-au avut succes, acum au.

Vrem să obținem această listă, așa încât, dacă s-ar deschide o cale pe care o așteptăm, să știm cum să comunicăm prompt cu voi. Cerem această adresă pe o carte poștală, ca să poată fi pusă ușor la dosar.

Lucrarea de voluntariat din 1915 să nu fie uitată. Cum s-a spus înainte, oamenii sunt treji și citesc, în timp ce înainte mulți dintre ei au neglijat literatura dată lor. Acum este timpul să fie pusă ceva literatură în fiecare casă din orașul vostru și să vă informați dacă orașele și satele învecinate au fost servite — să vă extindeți astfel serviciul în lucrarea Secerișului. Suntem gata să vă punem la dispoziție gratuit această literatură, plătind taxele de trimitere. Trimiteți comenzile ca să poată fi satisfăcute cât se poate de prompt.

Succesul Fotodramei

În raportul nostru am arătat că deși a început numai recent, serviciul Fotodramei se dovedește a fi foarte eficient, în special în satele și orașele mici. Biserici goale, tribunale, școli etc., se pot în general obține când oamenii știu că vor avea un spectacol interesant, gratuit. Unele adunări au obținut aceste seturi ale Fotodramei cu o plată parțială înainte, Societatea așteptând să plătească restul când va fi mai convenabil pentru ei. Când se plătesc aceste resturi, putem da și alte seturi ale Fotodramei. Astfel lucrarea progresează. În fiecare caz binecuvântarea pare a fi nu numai pentru public, ci și pentru dragii prieteni care servesc publicul.

Fiți curajoși și Domnul vă va întări inima! Să fim loiali, credincioși, și să nu uităm cultivarea tuturor roadelor și harurilor Spiritului sfânt. Astfel vom fi cel mai bine pregătiți pentru împlinirea speranțelor noastre, care credem că sunt atât de aproape!