„CEASUL ÎNCERCĂRII”

„Fiindcă ai păzit cuvântul răbdării Mele, te voi păzi și Eu de ceasul încercării care va veni peste toată lumea, ca să încerce pe cei care locuiesc pe pământ.” Apocalipsa 3:10 .

R 5718b W. T. 1 iulie 1915 (pag. 199-200)

Cuvintele Domnului nostru, adresate „îngerului bisericii din Filadelfia”, înțelegem că și-au avut împlinirea în perioada care s-a încheiat cam la timpul când a început Secerișul acestui veac. Nu trebuie să ne gândim la diferitele epoci reprezentate în mesajele către diferitele Biserici ca fiind perioade exacte, ca și cum au avut un anumit moment de început și un anumit moment de încheiere. Mai degrabă trebuie să înțelegem că fiecare este o perioadă generală care se suprapune una peste alta. Astfel, această perioadă de credincioșie față de Cuvântul Domnului despre care vorbește textul nostru pare să fi fost o perioadă lungă, exact așa după cum perioada Laodiceea în care trăim noi a acoperit un timp considerabil, dar acum este aproape sfârșită, credem.

Un timp îndelungat Cuvântul lui Dumnezeu a fost slab apreciat. Trecerea de la o înțelegere slabă la o înțelegere mai bună a lui a venit treptat. Cei doi Martori ai lui Dumnezeu, Vechiul și Noul Testament, multă vreme îmbrăcați în sacul limbilor moarte, s-au înălțat treptat la cer, locul onoarei și puterii, după cum Scripturile reprezintă simbolic problema (Apoc. 11:3-12). Apoi a venit anunțul general că timpul celei de-a Doua Veniri a lui Cristos sosise. Aceasta a fost numită uneori mișcarea Wolff, iar alteori mișcarea Miller; pentru că unul a fost conducătorul ei într-o parte a lumii, iar celălalt în cealaltă parte. Atunci America era reprezentanta gândirii avansate în lume. Această vestire a Împărăției lui Cristos a fost o mișcare remarcabilă, la care credem că Se referă Domnul în Pilda celor Zece Fecioare, care s-au trezit și și-au curățit lămpile. Dar a fost o alarmă falsă. Mirele n-a venit.

DEZAMĂGIREA MIȘCĂRII LUI MILLER, O CERNERE

Această dezamăgire a produs o cernere printre poporul declarat al lui Dumnezeu. Unii au devenit cu atât mai interesați în Biblie ca fiind Cuvântul lui Dumnezeu și nu s-au îndoit, pe când alții au devenit mândri și sceptici, și au declarat că Biblia este o carte veche, ridicolă, că oricine îi acordă atenție trebuie să fie slab de minte etc. Așa că aceștia n-au ținut la Cuvântul lui Dumnezeu, ci i-au lepădat declarațiile. Promisiunile și profețiile Bibliei legate de a Doua Venire a Învățătorului, deși clare și numeroase, au fost abandonate de către cei mai mulți dintre marii învățători. Ca urmare, oamenii au știut foarte puțin despre Biblie. Desigur, credința lor n-a putut fi cu mult mai mare decât cunoștința lor.

((523))

Ca rezultat, lucrarea mișcării lui Miller a fost un fel de separare între cei care au păzit Cuvântul lui Dumnezeu cu răbdare și cei care și-au pierdut credința în Cuvântul Său. La această credință statornică și răbdătoare a adevăraților sfinți ai lui Dumnezeu credem că se face referire aici prin expresia, a păstra „cuvântul răbdării Mele.” De aceea, ceasul general al încercării nu va veni asupra lor, ci asupra celor care vor veni după ei — Biserica Laodiceeană. Biserica Filadelfia, care a trecut cu răbdare printr-o încercare așa de severă a credinței lor, nu va fi supusă probei de mai târziu.

„Ceasul încercării” a venit asupra noastră acum. Acest ceas al încercării a fost timpul Secerișului. În multe privințe acesta a încercat poporul Domnului și a dovedit care sunt credincioși Cuvântului lui Dumnezeu și care nu-i sunt credincioși. Ca atare, majoritatea creștinilor declarați din lume — probabil mai mult de trei pătrimi — și-au pierdut toată credința în Biblie și au căzut în diferitele teorii false și amăgitoare ale zilelor noastre — evoluția, critica radicală, știința creștină, teozofia, spiritismul, noua gândire etc. Au căzut de la credință, de la credincioșie față de Cuvântul Domnului. Ei nu pot să stea în picioare în această „zi rea”.

CĂDEREA DE LA CREDINȚĂ PENTRU UN TIMP

Încercările acestei „zile rele” nu se termină cu Biserica, cu „Casa lui Dumnezeu”, deși ele încep cu ea. Ceasul încercării trebuia să „vină asupra lumii întregi, ca să încerce pe locuitorii pământului”. Încercarea, proba, se extinde asupra oamenilor din fiecare națiune, mai ales asupra tuturor părților creștinătății. În experiențele severe prin care mulți au trecut, ei au ajuns să se îndoiască chiar de existența lui Dumnezeu. Ei nu pot concepe un Dumnezeu care ar permite astfel de calamități groaznice cum au venit deja, și care ar permite calamitățile încă și mai mari care cei atenți văd că încă trebuie să vină! Necunoscând marele Plan al lui Dumnezeu, nevăzând urmarea glorioasă a condițiilor prezente, marginea aurie a norului întunecos care se așează acum asupra lumii întregi, oamenii își vor pierde orice încredere într-un guvern suprem. Biata omenire, în ignoranța și orbirea ei, n-a fost luminată de Cuvântul lui Dumnezeu, nu știe despre Împărăția care vine și despre metoda prin care aceasta va fi inaugurată, și despre scopul și obiectivul inaugurării ei.

Astfel criza prezentă este cu siguranță un timp de mare încercare asupra lumii întregi. Mulți dintre aceștia au alcătuit o biserică nominală; și în această perioadă de încercare și clătinare, toate sistemele bisericești vor fi complet făcute bucăți. Babilonul va cădea; pentru că el nu este nici capabil, nici vrednic să stea în picioare în această mare Zi de Încercare. Și mare va fi căderea lui! Va însemna pentru scurt timp nimicirea generală a credinței — căderea credinței, credem noi. Acesta pare a fi înțelesul profeției, „Căci DOMNUL Se va scula ca la Muntele Perațim și Se va mânia ca în Valea Gabaonului, ca să-Și facă lucrarea, lucrarea Lui neobișnuită, ca să-Și împlinească lucrul, lucrul Lui nemaiauzit” (Isa. 28:21). Aceia care n-au înțeles, nu au plecat urechea la Cuvânt, vor fi pe de-a-ntregul dezorientați.

BISERICA DIN FILADELFIA CRUȚATĂ

În privința etapei Filadelfia a Bisericii, și a faptului că a fost cruțată de ceasul încercării, credem că Domnul probabil a vrut să spună că o parte a bisericii acelei vremi va trăi până în perioada prezentă și că ei nu vor fi supuși încercărilor deosebite ale acestui ceas. De exemplu, ne gândim la un domn în vârstă foarte bun, care avea aproape nouăzeci de ani la timpul despre care vrem să vorbim. Era pastorul unei biserici. Se pare că a primit Adevărul prezent cu mare bucurie și l-a prezentat mai departe cu mult zel. Dar era înconjurat de atâta împotrivire acasă și la biserica unde servea, încât nu mai părea să aibă încredere în propria lui judecată. Se pare că el se gândea: „Sunt în vârstă de aproape nouăzeci de ani. Nu pot avea încredere în trăinicia propriei mele judecăți. Chiar dacă mă duc pe stradă, am nevoie de cineva care să mă țină de braț sau eu să mă țin de-al lor, ca nu cumva să cad. Dacă aș fi sigur că aceasta este voința Domnului, aș fi gata să îndur oricâtă împotrivire. Dar nu sunt sigur”.

Ne-am gândit uneori la acest domn ca reprezentantul, poate, al unei clase mari, și avem multă compătimire pentru el fiindcă nu a putut să ia poziție și să iasă afară din Babilon. Această scriptură pe care o analizăm ne-a liniștit mintea în ceea ce-l privește pe el și pe alții ca el. Aceștia par să se fi dovedit loiali Cuvântului Domnului și credincioși în măsura capacității lor de a înțelege. Probabil că niciunul dintre aceștia care ajung până în timpul Secerișului nu vor fi socotiți ca fiind din perioada Secerișului. Desigur, nu suntem siguri de aceasta. Știm numai că Domnul a promis celor din perioada Filadelfia că ei vor fi scutiți de încercările care sunt acum peste faza Laodiceea a Bisericii și peste lume.