Pagina 32

LA RUGUL APRINS

Moise s-a dovedit a fi mare în toate sensurile cuvântului. Abia născut, el a fost pus de părinții săi credincioși printre trestiile de pe malul Nilului, unde l-a găsit prințesa egipteană care l-a înfiat. În siguranță în mijlocul vrăjmașilor, el a primit o bună educație „în toată înțelepciunea egiptenilor”. Avea onorurile curții egiptene, dar era prea patriot ca să se bucure de ele în timp ce neamul lui suferea persecuții amare. Hotărât să-și ajute frații, el a ucis un supraveghetor egiptean. A fost însă dezamăgit că frații săi nu i-au apreciat străduințele de a-i ajuta, ci l-au pârât ca trădător al Egiptului.
A fugit în Madian unde a stat patruzeci de ani. Când a sosit timpul lui Dumnezeu, el a fost trimis să elibereze pe poporul său Israel, dar acum era timid și se temea de neputința sa. Prin poruncă divină Aaron a devenit purtătorul lui de cuvânt și i-a spus lui faraon mesajul că Israel trebuia lăsat să plece. Moise a primit această însărcinare la rugul aprins - un arbust cu totul în flăcări dar care nu se consuma. Mesagerul Domnului a folosit acest mijloc pentru a comunica mesajul divin într-o manieră impresionantă și pentru a-i da lui Moise curaj și încredere în misiunea sa.
Adevărul acestei narațiuni este confirmat de Isus. Anumiți Saduchei, negând învierea, au căutat să-L prindă în cursă întrebându-L a cărui soție va fi acea femeie care în decursul vieții ei avusese șapte soți. În răspunsul Său, Isus a apărat doctrina învierii. El a declarat că atunci când Dumnezeu i-a spus lui Moise, „Eu sunt Dumnezeul lui Avraam, Isaac și Iacov”, aceasta însemna desigur că Avraam, Isaac și Iacov trebuiau să învie. Saducheii negau învierea și viața viitoare. Dimpotrivă, Cuvântul lui Dumnezeu prin gura îngerului a dovedit că va fi o înviere a morților. Dumnezeu a vorbit astfel despre lucruri care nu erau ca și cum ar fi deja. „Pentru Dumnezeu toți sunt vii”, în sensul că prin Cristos El a pregătit trezirea tuturor, „la timpul cuvenit”.