SUSȚINUȚI ÎN „ZIUA CEA REA”

„El va porunci îngerilor (mesagerilor) Săi pentru tine, să te păzească în toate căile tale; ei te vor duce pe mâini, ca nu cumva să-ți lovești piciorul de vreo piatră.” Ps. 91:11, 12 .

R5815 W. T. 15 decembrie 1915 (pag. 374-376)

Introducerea acestui psalm pare să indice clar că se aplică exclusiv la poporul consacrat al lui Dumnezeu în timpul Vârstei Evanghelice, cei concepuți de spirit — cei care stau sub umbra Celui Atotputernic, în locuința tainică a lui Iehova. Aceeași idee este reprezentată simbolic în Tabernacolul tipic. Locuința tainică unde stau sfinții este Sfânta. Nimănui nu-i era permis să intre în Sfânta și Sfânta Sfintelor tipice în afară de marele preot și de preoții subordonați. În măsura în care trăia în armonie strânsă cu acest aranjament, tot poporul Israel era binecuvântat. Dar locuința tainică, Sfânta, este cea la care se face referire în acest psalm.

Ajungând la zilele lui Isus vedem că El a fost primul care a intrat în Sfânta și Sfânta Sfintelor antitipice. El a intrat în prima încăpere, în Sfânta, când S-a oferit pe Sine la Iordan. Când S-a consacrat, la botez, imediat a fost în Sfânta, în loc de a fi afară, în Curte. Dacă rămânea în Sfânta și continua la umbra Celui Atotputernic, toate providențele lui Dumnezeu Îi erau favorabile și toate lucrurile lucrau împreună spre binele Său. Astfel când Isus Și-a sfârșit victorios cursul, El a trecut dincolo de al doilea văl și a intrat chiar în cer — Sfânta Sfintelor (Ev. 6:19, 20; 9:24). În timp ce era în trup a fost păzit în toate căile Sale; El a fost păzit de Dumnezeu și n-a fost permis să fie ispitit mai presus de cât a putut suporta. În Grădina Ghetsimani, Tatăl I S-a descoperit într-o manieră nedeclarată specific, decât că ni se spune că îngerii au venit și L-au slujit pe Învățătorul. „El face din îngerii Săi duhuri, și din slujitorii Săi o flacără de foc.” Ps. 104:4.

Dumnezeu poate folosi orice sau pe oricine ca agent al Său, mesager al Său. Dar în zilele lui Isus erau foarte puțini din familia umană capabili de a fi folosiți ca îngeri ai lui Dumnezeu întăritori pentru Domnul nostru. Maria din Betania era unul dintre aceștia, care, tocmai înainte de răstignirea Învățătorului, I-a uns picioarele cu un parfum scump, înmiresmat, și I le-a șters cu părul ei. Ea a fost una care I-a adus mângâiere când gândurile-I erau tulburate că după cinci zile începând de atunci va fi răstignit. El Și-a dat seama că nimeni nu putea să-L înțeleagă, nimeni nu putea să-I pătrundă sentimentele. Dar serviciul Mariei a fost foarte prețios pentru Domnul — foarte încurajator pentru El.

ÎNCERCĂRI SUBTILE, CARACTERISTICE ZILELOR NOASTRE

Tot așa Domnul a folosit și spirite — îngeri — iar uneori diferite alte mijloace, ființe umane sau chiar puteri ale naturii, ca slujitori ai Săi. Dacă Tatăl dorea să ne trimită nouă, copiilor Săi, vreun mesaj, El putea folosi energia electrică pe care noi învățăm s-o folosim în telegrafia fără fir și în telefonie. Dar El n-a ales folosirea acestei puteri ca mesager al Său pentru a ne vorbi direct. Textul nostru ne dă însă ideea că supravegherea specială a Domnului este peste toți sfinții Săi, clasa pe care El o selecționează începând de la Rusalii, în vederea pregătirii lor pentru Împărăția cerească prin creștere în harurile Spiritului. Dar noi vedem că acest psalm are o aplicare specială la zilele noastre, când „o mie vor cădea alături de tine și zece mii la dreapta ta”, și când ciuma va fi peste tot. Când ciuma este în aer, ea inoculează o persoană fără ca aceasta să fie conștientă, și astfel noi, membrele „picioare” ale Corpului lui Cristos, suntem expuși la încercări și pericole deosebite — ciumă spirituală.

Acesta este timpul spre care au indicat toți profeții ca fiind un timp de persecuție deosebită. În trecut au fost timpuri de persecuție pentru poporul declarat al lui Dumnezeu; dar acestea au fost timpuri când ceea ce este drept era mai evident, când între drept și nedrept era trasă o linie netă. Când s-a ridicat întrebarea, „Veți servi Domnului, sau veți servi pe Baal?”, n-a fost greu să vezi ceea ce este drept și să hotărăști, „Voi fi de partea Domnului”. În zilele Bisericii timpurii, întrebarea a fost, „Vei căuta să intri în grațiile puterii romane, sau vei suferi persecuție urmând pe Cristos?” Cristos sau Împăratul. Mai târziu, când întrebarea a fost legată de alegerea între o denominație sau alta, chestiunea era net separată: „Sunt eu de partea lui Dumnezeu sau a adversarului?” Dar în ultimii patruzeci de ani diferența între denominații a fost practic ignorată.

Uneori cei presecutați erau cumva de blamat pentru persecuțiile lor, deoarece ei suțineau erori mai mult sau mai puțin crude. Dar toată vremea încercările și ispitele au fost, s-ar părea, mai puțin subtile decât în prezent. Aceste mari denominații care înainte luptau una împotriva alteia, astăzi încearcă să fie un singur corp. La suprafață ar părea ca și cum Mileniul ar fi venit și lupul ar locui împreună cu mielul. În general printre creștini pare să fie un sentiment de prietenie și dorință de a face bine mai degrabă decât rău. Cazurile în care se îngăduie persecuția violentă sunt foarte rare și nu sunt apreciate de mase.

În ultimii patruzeci de ani a existat o stare care a constituit un test crucial pentru toți creștinii. Doctrinele subtile ale Spiritismului, Stiinței Creștine, Teosofiei și a diferitelor feluri de Gândire Nouă sunt predominante. La fel Teoria Evoluției este susținută larg. Oamenii învățați au formulat Teoria Evoluției, iar apoi Critica Radicală a început să sfâșie Biblia în bucăți, fiindcă „se opune științei pe nedrept numită astfel” (1 Tim. 6:20). Aceste teorii false au constituit o miasmă care s-a răspândit în toate direcțiile. După unele autorități există patru sute milioane de creștini, iar după altele șapte sau opt sute milioane. Aceștia includ pe toți pruncii, handicapații mintal și bolnavii psihic. Fie că sunt în vârstă de un minut sau de cincizeci de ani, ei sunt socotiți membri ai ((353)) Bisericii, dacă le-a fost stropit capul cu câteva picături de apă și s-au rostit câteva cuvinte peste ei.

Dar printre cei mai inteligenți dintre cei care cheamă numele lui Isus a fost o mare cădere de la Cuvântul lui Dumnezeu. Această încercare a fost cea mai perfidă, cea mai dăunătoare, fiindcă a venit de la seminariile teologice. Mii au căzut. Ei nu sunt pe cale de a cădea, ci au căzut. au pierdut orice ancorare în Cuvântul lui Dumnezeu. Din cei două sute de mii de slujitori declarați ai lui Cristos, probabil că nu mai mult de zece la sută cred în Biblie ca fiind Cuvântul inspirat al lui Dumnezeu. Zece la sută ar fi douăzeci de mii, rămânând o sută optzeci de mii care au căzut de la credință. Dacă au căzut de la credința în faptul că Biblia este inspirată, putem fi siguri că au căzut într-o măsură de la legătura cu Dumnezeu. Unii probabil că n-au fost niciodată în relație cu Domnul în nici un sens.

SPERANȚELE NEFONDATE ALE MULTORA DE ASTĂZI

Ce revelație a făcut Dumnezeu în afara celei date în Biblie? „Fără speranță și fără Dumnezeu în lume” este starea celor mulți. Ei au propriile lor speranțe, dar nu speranța din Biblie. Teosofii au o speranță, spiritiștii au o speranță, adepții Științei Creștine au o speranță, și la fel au și evoluționiștii; dar speranța tuturor acestora este fără temelie și desigur că-i va părăsi în acest timp de încercare.

Speranța evoluționistului nu este aceea că el poate supraviețui veșnic, ci aceea că, pe măsură ce învață tot mai mult zi de zi, el va putea concepe copii mai buni, care vor avea caracter mai nobil și minte mai înțeleaptă decât el. La rândul lor, acești copii vor putea trăi mai mult și vor putea avea copii mai înțelepți și mai puternici. Acești evoluționiști cred că va veni timpul în viitorul îndepărtat când copiii lor vor fi atât de înțelepți încât se vor putea folosi de toate împrejurările vieții și vor putea continua să trăiască veșnic. Din punctul nostru de vedere acești oameni sunt fără Dumnezeu, fără speranță.

Este adevărat că acești slujitori vorbesc despre Isus, dar mesajul pe care-l dau nu este mesajul Bibliei. Ei spun de fapt că Isus a făcut mult bine în viață, ceea ce merită a fi copiat, că El a fost un Exemplu bun etc. Noi gândim că ei vorbesc în această manieră doar pentru efectul moral asupra oamenilor. Dacă acești oameni ar trăi o viață cum a trăit Isus, i-ar mustra pe oameni și le-ar spune că trăiesc foarte nechibzuit, că trăiesc pentru sine, neglijând Cuvântul lui Dumnezeu. Acești slujitori care-L susțin pe Isus ca un Exemplu știu foarte bine că din cauza felului în care a trăit, El a murit la vârsta de trezeci și trei de ani — a murit în loc de a trăi veșnic. Ei admit că El a fost un caracter foarte frumos, dar majoritatea dintre ei n-au în planul lor nici un loc pentru jertfa Lui de răscumpărare. Și îndemnând pe oamenii lor să urmeze exemplul lui Isus, această clasă se pare că nu-i îndeamnă să-și dea viața pentru Adevăr și în serviciul lui Dumnezeu.

Ei le spun oamenilor lor să nu meargă la război decât dacă-i cheamă țara și numai atunci când le spune predicatorul; dar dacă devine un lucru obișnuit să se meargă la război, atunci să meargă la război și să împuște cât pot de mult. Între timp predicatorii vor pregăti pe băieții mai mici și vor forma Brigăzi de Tineri și Brigăzi ce Cercetași. Când va veni războiul, băieții să fie nobili Cercetași, să pună pușca la umăr și să ucidă cât pot de mult. Să susțină războiul și să lupte de propria lor parte. Oamenii lor să îngrijească și să ajute la vindecarea răniților — toți care n-au fost uciși imediat. Să le panseze rănile și să-i pregătească cât se poate de repede să intre în tranșei și să lupte iarăși, și poate să fie uciși.

SCEPTICISMUL ACUM ÎN FLOARE PESTE TOT

Toate acestea sunt o încurcătură de învățături religioase. Ea este din cauză că acești oameni au căzut de la credința în Biblie. Unii dintre ei, căutând să se pună la adăpost, când sunt întrebați despre subiectul credinței lor, vor zice, „Ei bine, noi credem în cuvintele lui Isus”. Iar unii editori, urmând linia acestui sentiment în creștere, au publicat Noul Testament în care cuvintele lui Isus sunt tipărite în roșu, pentru ca aceia care vreau să le citească numai pe acestea să aibă aceste cuvinte în față scrise cu roșu. Dar, când sunt întrebați dacă cred în cuvintele lui Isus despre Iona și peștele cel mare și în cuvintele Lui despre potopul din zilele lui Noe, ei vor da înapoi și vor zice, „Nu, noi credem doar cât ne spune mintea că este rezonabil, iar restul gândim că este absurd”. Adevărul este că ei n-au credință adevărată în Isus, nici în ceea ce a spus El în legătură cu scopul vieții Sale pământești. Ei nu cred că El a fost o jertfă pentru păcat, și o spun deschis. Au căzut de la poziția credinței.

Dacă învățătorii oamenilor au căzut, ce vom spune despre oameni înșiși, cei patru sute de milioane sau opt sute de milioane? Unii au fost într-o denominație, alții în alta, dar în general toată procedura a fost ca să-i țină în ignoranță. Aceasta ar putea să nu pară a fi strict adevărat când ne gândim câte școli și colegii sunt. Dar faptul este că numai o mică parte dintre oameni ajung vreodată la colegiu sau chiar și la liceu. Înainte de aceasta se presupune că ei au fost de partea celor înșelați. Multe dintre marile noastre universități de astăzi sunt răsadnițe de necredință. Adevărul biblic este reținut de la popor. Când ne gândim la colegiile înzestrate cu bani cu milioanele și cu profesori învățați, și la întreaga lume așa-zis creștină care este sub tutelajul a două sute de mii de slujitori ai bisericii nominale, este o minune că oamenii nu sunt toți necredincioși.

Cu această perspectivă a celor patruzeci de ani trecuți, deci, vedem o împlinire a acestui psalm. Vedem că mii și zeci de mii au căzut. Vedem unde au căzut. Vedem de ce au căzut. Vedem că puțini stau în picioare — „picioarele” lui Cristos. Privind peste lume și văzând aceste mii de oameni, ne dăm seama că acei puțini care au venit în relație de legământ cu Domnul sunt singurii care stau în picioare. Dar mulți, chiar și dintre aceștia, fiindcă sunt supraîncărcați cu grijile acestei lumi și cu amăgirea bogățiilor, ca și cu învățături false, tremură și nu prea pot sta ferm. Aceștia au nevoie de ajutorul nostru imediat.

((354))

NEVOIE URGENTĂ DE TOATĂ ARMĂTURA

Apostolul Pavel îndeamnă întreg poporul lui Dumnezeu să „îmbrace toată armătura lui Dumnezeu”. Unii dintre ei n-au îmbrăcat mult din armătura lui Dumnezeu, ci pe aceea a crezurilor din Veacurile Întunecate. Unii dintre ei, sub falsele învățături moderne ale Criticii Radicale, Evoluției etc., au doar o credință șovăitoare. Ei sunt slabi în loc de a fi „tari în Domnul și în puterea tăriei Lui”, cum ar trebui să fie. Acum este timpul ca toți aceștia să fie tari, pentru ca „să poată rămâne în picioare în ziua cea rea”, care este acum peste noi. Ei trebuie să fie îmbrăcați cu „platoșa dreptății”, să fie „încălțați cu râvna Evangheliei Păcii”, să aibă „scutul credinței” și „Sabia Spiritului, care este Cuvântul lui Dumnezeu”. Ef. 6:10-17.

Noi care ne-am îmbrăcat cu „toată armătura lui Dumnezeu”, care am devenit în mare măsură îndemânatici în mânuirea Sabiei Spiritului — adevărurile din Cuvântul lui Dumnezeu cuvenite acum — trebuie să le folosim acum în interesul tuturor celor care pot fi apărați. Ei trebuie să fie ajutați să îmbrace repede toată armătura, ca să fie protejați de săgețile adversarului care zboară acum des și repede, ca ei să poată fi salvați acum de erorile care abundă peste tot, ca ei să poată fi ridicați din căderea lor temporară și întăriți în Domnul.

ÎNGERI SLUJITORI

Acest Psalm 91, deci, pare să fie o imagine a timpului prezent, și noi trebuie să ne străduim să fim îngerii menționați în textul nostru. Acești îngeri sau slujitori sunt în primul rând copiii lui Dumnezeu. Ei trebuie să slujească fraților. Aceasta este marea onoare pe care Dumnezeu a făcut-o poporului Său de-a lungul întregii Vârste Evanghelice. În cazul Domnului nostru îngerii, ființe spirituale, L-au slujit; și în cazul unora dintre apostoli îngerii au apărut uneori și i-au servit. Scripturile declară, într-adevăr, că îngerii sunt toți „duhuri slujitoare, trimiși să le slujească celor care vor fi moștenitorii mântuirii”. Dar noi avem foarte puține motive să așteptăm ca Dumnezeu să folosească ființe spirituale ca să facă un serviciu care poate fi făcut de poporul Său.

Conform acestui psalm vedem că acum este timpul când membrele „picioare” sunt în pericol deosebit de a se poticni și ca atare au nevoie de ajutor deosebit. După ce au fost descrise în amănunt diferitele capcane ale acestei zile, citim, în cuvintele textului nostru, „El va porunci îngerilor Săi pentru tine, ... ca nu cumva să-ți lovești piciorul de vreo piatră”. Domnul nostru la prima Sa venire a vorbit despre Sine ca fiind Piatra de Poticnire pentru casa lui Israel, prezisă de profetul Isaia (Mat. 21:42-45). Apostolul Pavel se referă la această profeție spunând că Isus va fi o Piatră de Poticnire pentru ambele case ale lui Israel. Is. 8:14; Rom. 9:32, 33.

Domnul nostru a fost o Piatră de Poticnire pentru casa naturală a lui Israel în cei patruzeci de ani ai secerișului lor. La fel, noi vedem că El a fost așa cum s-a prezis, Piatra de Poticnire în acest Seceriș, în acești patruzeci de ani. Prezența și lucrarea Sa n-au fost nici înțelese nici apreciate în Secerișul evreiesc; și tot așa, acum, faptul parousiei, prezenței, este contestat, iar jertfa de răscumpărare dată de El este respinsă. Evenimentele de astăzi sunt manifestări ale prezenței Sale. Aceste lucruri și adevărurile vitale ale Scripturii, acum mai clare și mai luminoase decât oricând, sunt pietre de poticnire pentru lume, dar sunt binecuvântări pentru cei credincioși, cei veghetori. Adevăratul popor al lui Dumnezeu, ridicându-se pe această Piatră de Pășire, sunt înălțați la un punct de vedere mai înalt și sunt apărați de poticnire. Doctrina Răscumpărării și dovezile celei de-a Doua Prezențe a Învățătorului în acest timp sunt avantaje nespus de mari pentru sfinții Domnului.

ÎMPLINIREA PREZENTĂ A TEXTULUI NOSTRU

Vedem că „piatra” din textul nostru este o piatră simbolică. Satan a încercat s-o aplice literal când L-a ispitit pe Isus, când L-a îndemnat să se arunce de pe acoperișul Templului. Dar Isus a zis, „Înapoia Mea, Satan”, și a refuzat să facă o astfel de aplicare a Scripturii. Dar noi vedem împlinirea ei în zilele noastre. Noi credem că Domnul a ridicat mijloace, mesageri care au fost foarte credincioși față de toată clasa „picioare”. Aceste mijloace au fost variate. Pagina tipărită cu Mesajul Adevărului Prezent în multe limbi a mers în toate părțile Pământului, să caute și să susțină pe membrele „picioare” ale lui Cristos. Mii dintre aceștia ne scriu constant că au fost recuperați când erau în mare pericol. Unii dintre aceștia merseseră deja în necredință; mulți pierduseră toată credința în Biblie ca fiind Cuvântul lui Dumnezeu. Dar ei sunt astăzi tari în Domnul și în puterea tăriei Lui.

Dumnezeu a folosit aceste mijloace, deci, și acestea au fost duhurile Sale slujitoare, care au slujit poporului Său. Noi nu spunem că n-au fost și mijloace nevăzute, dar noi cunoaștem mijloacele pe care le-am văzut. Astfel textul nostru are un mesaj bun pentru noi toți. „El va porunci îngerilor Săi pentru tine, să te păzească în toate căile tale.” Oricare ar fi greutățile poporului Domnului în viitorul apropiat, va fi o mângâiere specială dacă ne vom aduce aminte că Domnul poate face pregătire deplină pentru toți ai Lui care au inima sinceră, și că El va face astfel. El va continua să folosească aceste mijloace, și ele vor fi întărirea poporului Său până la sfârșitul căii. Dacă se află unii care nu vor fi astfel conduși, aceasta trebuie să fie din cauză că este ceva rău în ei. Noi să căutăm fiecare să fim din clasa „te”. „Nici o nenorocire nu te va ajunge” (Ps. 91:10). Aceasta va însemna protecție divină până la sfârșitul căii noastre.