Vol. 17, Noiembrie-Decembrie 2009, Nr. 1

ÎNCHINARE ACCEPTABILĂ ȘI NEACCEPTABILĂ

”Dumnezeu este Duh; și cine îl adoră pe El, trebuie să-L adore în duh și în adevăr.”

Ioan 4:24.

R 5321a W. T. 1 octombrie 1913 (pag. 294-295)

Adorarea este acea manifestare exterioară a reverenței pentru lucrurile sfinte care este plăcută lui Dumnezeu, dacă este făcută într-un mod potrivit și dintr-un motiv corect. Dar este posibil să ne asumăm atitudinea de adorare și totuși să nu oferim adorarea care ar fi acceptabilă lui Dumnezeu. În conversația Lui cu femeia samariteană, Domnul nostru declară modul de adorare pe care Tatăl l-ar accepta. Cineva ar putea să se închine și să se plece și totuși să nu fie acceptabil înaintea Tatălui. și astfel Domnul arată aici că închinarea plăcută este cea oferită lui Dumnezeu în Spirit și în Adevăr.

Domnul nostru face deosebire între închinarea în Spirit și închinarea în Adevăr. Noi am putea avea Adevărul și să știm mult despre Domnul; dar dacă n-am merge la El în Spirit — în atitudinea corectă a inimii — adorarea noastră n-ar fi acceptabilă, indiferent cât de mult am ști. Pe de altă parte, un om ar putea fi păgân și totuși să aibă foarte mult din Spiritul adorării, dar el n-ar putea să adore în mod acceptabil dacă n-ar avea Adevărul. Luați de exemplu pe Corneliu, sutașul. El se ruga adesea și dădea multă pomană săracilor, dar era unul dintre neamuri. El avea intenția reală a inimii de a se apropia de Dumnezeu, dar Dumnezeu nu l-a acceptat la acel timp. De ce nu? Pentru că nu avea Adevărul și nu putea să-l primească până la timpul potrivit pentru neamuri. Dar aflăm că atunci când a sosit timpul potrivit, acest om dintre neamuri a fost primul care a primit de la Dumnezeu cunoștința Adevărului, astfel încât să se poată închina, nu numai în Spirit, ci și în Adevăr. El a fost asigurat că rugăciunile lui erau acum acceptate de Dumnezeu.

Adevărul care i-a fost trimis lui Corneliu este lucrul esențial pe care trebuie să-l avem cu toții pentru a ne apropia de Dumnezeu și a fi acceptabili. Acest Adevăr necesar lui Corneliu a fost că deși era păcătos, Dumnezeu a dat prin Isus un răscumpărător, o sfințire pentru păcat. El a învățat că devenind urmaș al lui Isus și căutând să facă voia lui Dumnezeu așa cum a fost exprimată prin Isus, el va fi în armonie cu aranjamentul divin. Acesta a fost marele Adevăr făcut cunoscut lui Corneliu. El a primit Spiritul sfânt și a intrat în familia lui Dumnezeu.

Același principiu se menține și astăzi. Există oameni din țările păgâne care au Spiritul adorării, dar sunt fără Adevărul în privința lui Isus. și acest Adevăr trebuie să fie cunoscut de către persoană înainte de a putea fi un adorator al lui Dumnezeu în sensul potrivit.

Aceasta a fost adevărat și în ceea ce-i privește pe samariteni, unuia dintre aceștia fiindu-i adresate cuvintele din textul nostru. Samaritenii erau neamuri, care se închinau lui Dumnezeu pe Muntele Gherazim, muntele Samariei. și ei își găseau plăcerea gândindu-se că Dumnezeu era Dumnezeul lor. Când această femeie din Samaria L-a întrebat pe Isus, ea a spus: „Noi ne închinăm lui Dumnezeu pe acest munte al Samariei, dar voi evreii spuneți că singurul loc de închinare lui Dumnezeu este în Ierusalim”.

Isus i-a explicat, spunând în esență: „Voi vă închinați la ceea ce nu cunoașteți, dar noi evreii avem Adevărul asupra acestui subiect — noi știm la ce ne închinăm. Noi evreii putem să ne închinăm lui Dumnezeu pentru că sub Legământul divin făcut cu națiunea noastră avem privilegiul de a veni la Dumnezeu în rugăciune, și Dumnezeu ne aude și ne răspunde la rugăciune. Noi ne închinăm conform instrucțiunilor lui Dumnezeu”. și se poate să fi adăugat: „Mulți dintre voi au spiritul de închinare, dar voi nu aveți Adevărul asupra acestui subiect”. Ar fi fost posibil ca samaritenii să devină prozeliți evrei. Dar ei nu cunoșteau necesitatea acestui lucru; prin urmare ei n-au intrat.

În timpul Veacului Evanghelic, prin Cristos, noi avem privilegiul de a deveni comoștenitori cu El. Unii au intrat astfel în familia lui Dumnezeu. Dacă însă, având acest Adevăr, am veni în rugăciune dar nu în spiritul potrivit, rugăciunile noastre nu s-ar ridica mai sus decât capetele noastre. Numai cei care au intrat într-o relație potrivită cu Dumnezeu ca fii ai Tatălui prin Isus Cristos Domnul nostru se pot închina în Spirit și în Adevăr. Aceștia și numai aceștia vor primi împlinirea promisiunilor nespus de mari și scumpe.