Pagina 36

TABERNACOLUL TIPIC

Dumnezeu a știut dinainte că israeliții vor fi incapabili să împlinească Legământul Legii, și deși El a dat instrucțiuni amănunțite în privința Tabernacolului și a jertfelor legate de el, totuși aceasta a fost numai pentru învățăturile pe care voia să ni le dea nouă. Tabernacolul, prin Curte, Sfânta și Sfânta Sfintelor, prin mobilier, preoți și sacrificii, ilustrează aspectele cele mai importante ale planului divin.
Sf. Pavel ne informează că vițelul de jertfă pentru păcat din Ziua Ispășirii simboliza pe Isus în trup. Junghierea vițelului reprezenta jertfa lui Isus, începută la botezul Său. Isus în sacrificiul Său a fost și antitipul Marelui Preot. Oferirea tămâiei pe Altarul de Aur reprezenta străduințele inimii lui Isus de a face voia Tatălui.
Ducerea sângelui în Sfânta simboliza consacrarea preotului antitipic, vălul simbolizând astfel moartea voinței Sale, prin care El a fost acceptat ca Nouă Creație. Marele Preot, trecând pe sub văl, simboliza pe Omul Isus vărsându-Și sufletul la Calvar, dându-Și în moarte trupul pe care I l-a pregătit Dumnezeu.
Marele Preot stropind Capacul Ispășirii simboliza pe Isus, chiar în cer, oferind dreptății întâi propria Sa jertfă, apoi jertfa Bisericii Sale. Cu sângele țapului (al Bisericii) nu se putea face nimic, până când sângele vițelului (al lui Isus Cristos) îl făcea sfânt și acceptabil.
Marele Preot, spălându-se și îmbrăcându-se în Curte, reprezenta Cristosul complet, schimbându-se din „corpul umilinței” în starea de glorie și putere. Marele Preot îmbrăcat în hainele sale de slavă reprezenta pe Mesia, împuternicit să binecuvânteze omenirea. Exod. 28:2; Filip. 3:21.
Aaron binecuvântând poporul reprezenta pe Mesia la a doua venire a Sa binecuvântând pe toți cei care vor deveni israeliți adevărați în timpul Domniei Mesianice. Strigătele poporului și căderea cu fața la pământ reprezentau recunoașterea sfârșitului domniei păcatului și a morții. Ridicarea lor reprezenta învierea.