STAREA NOASTRĂ NUMAI ÎN CRISTOS

„Mi-ai pregătit un trup.” Evrei 10:5.

R 5719 W. T. 1 iulie 1915 (pag 202-203)

Mama Eva n-a avut o stare în fața lui Dumnezeu decât ca parte din corpul lui Adam, pentru că ea a fost luată din coasta lui. Înțelegem că aceasta reprezintă faptul că Biserica nu are o stare în fața lui Dumnezeu prin ea însăși, ci pentru a fi creată s-a cerut sacrificiul lui Isus, Domnul ei. Cu alte cuvinte, ea a ieșit din coasta Lui. Al doilea Adam este Domnul ceresc — întâiul-născut dintre morți, Îndreptățitorul, Dătătorul de viață pentru lume. În timpul Veacului Evanghelic, Dumnezeu este în proces de alegere a Bisericii pentru a fi Mireasa lui Cristos, și ea a fost în proces de dezvoltare. Ca Mireasă, Soția Mielului, ea poate fi considerată a doua Evă; și lucrarea ei va fi în timpul veacului care vine, fiind ca o mamă sau îngrijindu-se de rasa lui Adam, concepută din nou de „Domnul din Ceruri”, al doilea Adam. 1 Cor. 15:45-47.

Întreaga imagine ne arată că responsabilitatea căderii a fost asupra lui Adam. Sfântul Pavel subliniază că Mama Eva a fost cea înșelată și a fost mai întâi în încălcare, dar subliniază și că prin neascultarea lui Adam a intrat păcatul în lume, și astfel moartea a trecut asupra tuturor oamenilor „pentru că toți au păcătuit” (Rom. 5:12) — arătând efectul căderii lui Adam asupra urmașilor săi, prin ereditate. Deoarece „plata păcatului este moartea”, și deoarece păcatul care a adus moartea a fost păcatul lui Adam și nu al Evei, înseamnă că prețul de răscumpărare va fi cel care corespunde lui Adam și nu cel care corespunde Evei.

TRUPUL DE SACRIFICIU

Când citim, „Mi-ai pregătit un trup”, ca sacrificiu, nu trebuie să înțelegem că aceasta se referă la Biserică, trupul lui Cristos pregătit pentru sacrificiu. Trupul pregătit pentru sacrificiu a fost corpul uman al lui Isus. A fost pregătit în sensul că i-a fost dat în mod miraculos și a fost sfânt, nevinovat, fără pată, despărțit de păcătoși. Singur Isus a avut un astfel de trup pregătit pentru El. Biserica nu are astfel de trup.

Domnul nostru Isus a fost rânduit de Dumnezeu ca Preot după rânduiala lui Melhisedec; dar din punctul de vedere al sacrificiului El a fost antitipul lui Aaron și urma întâi să Se ofere pe Sine, iar apoi să-i accepte pe ucenicii Săi, să-i îndreptățească prin jertfa Sa, și apoi să-i facă membre sau părți din sacrificiul Său. Este evident că în tip numai marele preot a fost rânduit să aducă sacrificiul pentru păcat în Ziua Ispășirii. Nici unul dintre preoții subordonați n-a avut un astfel de drept. Așa că nici unul dintre preoții subordonați antitipici, urmașii lui Cristos, nu este competent să se ofere pe sine însuși. Tot ceea ce noi putem face este să ne prezentăm Răscumpărătorului nostru, care ne îndreptățește — consacrându-ne viața până la moarte. El ne acceptă, ne atribuie meritul Său și ne socotește membre ale Corpului Său de carne; și apoi, prin Spiritul Său sfânt, prin Cristos, Dumnezeu lucrează în noi „să vrem și să facem buna Sa plăcere”, care este să ducem la bun sfârșit lucrarea jerfirii de sine chiar până la moarte. Dar toate acestea în timp ce Biserica nu este sacrificată așa cum a fost Marele Preot, nici prezentată Tatălui în numele nostru. Tatăl tratează numai cu Avocatul nostru și noi suntem acceptați numai pentru că suntem ai Lui.

((519))

Toate acestea sunt arătate în tipul jertfei pentru păcat din Ziua Ispășirii. Marele preot oferea mai întâi vițelul, ca propriul său sacrificiu — reprezentându-l pe el însuși în mod individual. Apoi marele preot, nu preoții subordonați, oferea țapul Domnului — un singur țap, nu mai mulți țapi. Acest țap era oferit nu ca sacrificiul preoților subordonați, ci ca sacrificiul marelui preot. Tot așa este și în antitip. Consacrarea noastră este acceptabilă Tatălui numai datorită meritului lui Isus, atribuit nouă ca membre ale Sale când ne adoptă ca parte a propriului Său trup.

Aceasta este ca răspuns la o întrebare. Nu putem clarifica această chestiune mai bine decât am făcut-o aici, care este exact ceea ce am încercat să spunem asupra acestui subiect în Studiile în Scripturi și în Turnul de Veghere. Îndemnăm la rugăciune, pentru ca gândul Domnului să poată fi înțeles și pentru ca voi să puteți avea o binecuvântare.