Vol. 16 Noiembrie-Decembrie 2008 Nr. 1

„ROBII LUI ÎI VOR SLUJI”

Luca 8:1-3; 9:57-62; 10:38-42

„Adevărat vă spun că ori de câte ori ați făcut aceste lucruri unuia dintre acești foarte neînsemnați frați ai Mei, Mie Mi le-ați făcut.” Matei 25:40.

R 5370 W. T. 15 decembrie 1913 (pag. 377-378)

Versetul de la începutul acestui studiu ne dă cheia întregii propovăduiri pe care a făcut-o Isus, conform mărturiei. Singurul Lui mesaj a fost Vestea Bună a Împărăției lui Dumnezeu. Aceasta este încă Vestea Bună, și oricare din poporul Domnului, care încă n-a învățat că Împărăția lui Dumnezeu este chiar centrul și esența speranței Bisericii și a speranței lumii, n-a citit și n-a crezut cu folos Biblia. Evreii, nefiind pregătiți pentru Împărăție, au fost respinși ca națiune de la asociere cu Mesia în acea Împărăție. Dar nu toți au fost respinși; prin urmare citim că tuturor celor care L-au primit pe Isus le-a dat libertatea să devină fii ai lui Dumnezeu — prin conceperea și ungerea Spiritului sfânt, care a venit întâi la Cincizecime.

Cu siguranță că aceasta este veste bună

Acești fii ai lui Dumnezeu, dacă sunt credincioși, vor fi cu Isus în curând — moștenitori ai lui Dumnezeu și comoștenitori cu Isus Cristos Domnul lor în această Împărăție cerească. Onoarea și binecuvântarea lor vor fi mari; căci ei vor fi asemenea Învățătorului lor și Îl vor vedea așa cum este și se vor împărtăși de slava Sa. Dar aceasta nu este totul. Dacă dezvoltă acest spirit de iubire, ei vor fi calificați prin aceasta pentru asociere cu Învățătorul în marea Sa lucrare de binecuvântare a omenirii, îndepărtând blestemul și ridicând omenirea din stările de păcat și moarte.

Desigur că acestea sunt Vești Bune, cum se declară în această lecție! Și aceleași Vești Bune ((1117)) au fost vestite de către acei îngeri care au declarat nașterea Învățătorului, spunând: „Iată, vă aduc o veste bună, care va fi o mare bucurie pentru tot poporul!” Până acum a fost Veste Bună numai pentru servitorii și servitoarele lui Dumnezeu, Biserica. Dar va fi Veste Bună pentru toți, când toate urechile surde vor fi desfundate și când toți ochii orbi vor fi deschiși, și vor vedea gloriile Împărăției lui Mesia.

În timp ce Isus vestea Împărăția, El nu a cerșit pe calea Sa. Nu avem nici o sugestie că ar fi colectat bani sau în orice alt mod ar fi solicitat bani. Mulți cred că aceasta este o sugestie ca urmașii lui Cristos să nu facă nici ei apeluri după bani, ci doar să folosească din avutul lor, și alți bani care li se vor da în mod voluntar. Totuși, aceasta fiecare s-o decidă pentru sine.

Printre cei vindecați a fost Maria din Magdala, din care Domnul a scos șapte demoni. Cu alte cuvinte, biata femeie era în starea în care sunt mulți care se află în ospicii. Necazul ei nu era organic, ci era cauzat de hărțuirea ei de către cei șapte îngeri căzuți care o posedau. Oricine crede Mesajul Bibliei trebuie să creadă că există îngeri căzuți — ființe spirituale care au o influență malefică asupra omenirii până la punctul în care pot câștiga controlul, și cărora trebuie să li se împotrivească prin voință. Se pare că Maria a fost o femeie bogată. Eliberată de puterea demonilor, I-a fost atât de recunoscătoare lui Isus încât a făcut tot ce a putut ca să-L servească la fiecare ocazie. Alte femei onorabile sunt și ele menționate pentru faptul că au contribuit la susținerea Domnului.

„Lasă-mă să-mi îngrop tatăl”

Unii erau atrași de Isus, evident, cu gândul că cineva atât de înzestrat și aprovizionat cu necesitățile vieții trebuia să fie bogat. Unul dintre aceștia I-a spus Domnului: „Te voi urma oriunde vei merge”. Dar se pare că ardoarea lui s-a răcit când Isus l-a informat că El nu avea nici o proprietate, nici o casă a Sa proprie, deși erau numeroase case unde era binevenit. Vulpile au vizuini și păsările au cuiburi, dar Fiul Omului n-a avut casă pe care să o numească a Sa. Nimeni în afară de cei foarte sinceri n-ar fi probabil atrași să urmeze un conducător în astfel de împrejurări. Bogăția atrage pe mulți, sărăcia puțini.

Altul I-a spus lui Isus, în esență: Doamne, mă poți socoti ca unul dintre ucenicii Tăi; dar am un tată, și m-am gândit că trebuie să stau cu el până moare. Răspunsul lui Isus ne arată importanța pe care o dă fiecărui serviciu pe care-l putem face pentru cauza Tatălui ceresc. El i-a zis: „Lasă morții să-și îngroape morții, și tu du-te și vestește Împărăția lui Dumnezeu”.

Nu este acum timpul trezirii?

Întreaga omenire este deja moartă din punctul de vedere divin. Sentința morții care a trecut asupra lui Adam a implicat pe toți copiii lui. Singurii pe care Scripturile îi recunosc ca având o formă de viață în prezent sunt cei care ajung să fie legați de Dătătorul Vieții, Isus. Învățătorul sugerează că toți aceștia ar trebui să aibă o perspectivă diferită asupra vieții față de ceilalți. Sunt mulți în lume care se pot ocupa de lucrurile pământești; puțini care se pot ocupa de lucrarea mai mare și mai importantă de a vesti Împărăția și adunarea clasei Împărăției.

Aceasta este cea mai importantă lucrare din lume, pentru că este lucrarea lui Dumnezeu. Și cei care se angajează în ea sunt colaboratori cu Dumnezeu. Să se observe din nou că Împărăția lui Dumnezeu a fost vrednică de această propovăduire și de acest sacrificiu. Vai, cât de ciudat este că se propovăduiește atât de puțin în ultima vreme pe această linie! Cu alte cuvinte, Mesajul Evangheliei pe care Isus și ucenicii Lui l-au dat a fost pierdut, uitat, neglijat. Nu este oare timpul ca toți cei care studiază Biblia să se trezească la marele privilegiu de a propovădui același Mesaj pe care Învățătorul și cei stabiliți de El l-au propovăduit la Prima Venire?

Lecții care trebuie învățate

Altul a venit la Isus, spunând: „Eu te voi urma, dar vreau mai întâi să merg și să-mi iau rămas bun de la cei de acasă. Voi petrece puțin timp cu ei; și nu peste multă vreme voi fi cu tine în lucrare”. N-a fost lipsă de inimă din partea lui Isus când a sugerat răspunsul: „Oricine pune mâna pe plug și se uita înapoi nu este potrivit pentru Împărăția lui Dumnezeu”. Conform acestor cuvinte pătrunzătoare, cine deci, chiar dintre poporul consacrat al Domnului de astăzi, este potrivit pentru Împărăție?

Noi nu trebuie să-i judecăm pe alții, ci fiecare să se judece pe sine. Și totuși, la modul general, oare nu suntem siguri că mulți, nu numai că privesc în urmă și fac pregătiri speciale pentru plăcerile vieții sociale, ci mai mult, se afundă în multele delectări, plăceri și frivolități ale lumii? Întrebarea este una pătrunzătoare. Pe câți dintre noi ne va considera Domnul potriviți pentru Împărăție — potriviți pentru un loc cu El în acel Imperiu Mesianic glorios, care credem că este aproape — chiar la uși? Se pare că aici este implicat un principiu. Cei care nu sunt absorbiți de interesul pentru Împărăție, dorind binecuvântările ei și dorind o parte în acordarea binecuvântărilor peste alții, probabil nu vor fi calificați prin schimbarea învierii să îndeplinească lucrarea pe care El a intenționato pentru omenire.

Istoria Martei și a Mariei încheie lecția. Amândouă L-au iubit pe Mântuitorul, dar ele și-au manifestat diferit iubirea. Isus n-a dezaprobat-o pe Marta și grija ei ca bucătăreasă pentru a se îngriji de confortul Său; dar El a apreciat în mod special spiritul Mariei, care a atras-o la picioarele Lui să audă cuvintele minunate ale vieții. Partea ei a fost mai bună, a spus Isus. Astfel deci, în serviciul nostru pentru ((1118)) Învățătorul să avem aceasta în minte, că Lui îi place în mod deosebit când dăm atenție serioasă cuvintelor Sale și căutăm să ne umplem și să fim îndrumați de Spiritul Său sfânt.

Studiul de astăzi prezintă serviciile speciale care I-au fost făcute Domnului nostru cu diferite ocazii în timpul misiunii Sale. Serviciul acceptabil, asemenea laudei acceptabile, trebuie să vină ca o roadă a iubirii față de Domnul. Cine iubește mult va servi mult. Salariile nu pot cumpăra acest fel de serviciu, și persecuțiile nu-l pot împiedica.

Oricine a fost privilegiat să servească Domnului Isus personal a fost cu siguranță mult privilegiat. Și totuși putem fi siguri de principiul general enunțat în textul nostru, că oricine servește pe cineva pe care Domnul îl clasează ca pe fratele Său, Îl servește de fapt pe El. El acceptă acel serviciu ca fiind făcut Lui. Ce prețios este acest gând, și ce valoros este! Nu este de mirare că toți cei care cred cu adevărat Cuvântul Domnului sunt zeloși în serviciul făcut fraților! După cum sugerează apostolul, trebuie să ne dăm viața pentru frați, așa cum Cristos a murit pentru toți.