[ 51 ] M. 51

1 DOAMNE aici noi lăcrimăm,

Văzând ce-a stricat moartea.

Dar toți uniți așa zicem:

Fie Doamne voia Ta.

2 Deși azi suntem în jale,

L-al Tău tron vom alerga.

Fața Ta zâmbește spre noi,

Fie Doamne voia Ta.

3 Apăsați, dară nu pierduți,

Și pedepsiți Te-om lăuda.

Tu ai dat și Tu ai luat,

Fie Doamne voia Ta.

4 Ce-i al Tău ai luat, numai,

Căci tot ne-a dat mâna Ta;

Dumnezeu și Domn a toate,

Fie dară voia Ta.

[ 52 ] M. 52

1 ÎN veci fi-va lăcașul meu,

La Tine, cel rănit;

Speranța și-orice mers al meu,

Pentru noi a murit.

2 Domnul meu și Mântuitor,

Un leac pentru păcat,

Sângele Tău lecuitor,

Primește-mă curat.

3 Mă spală și mă fă al Tău;

Mă spală, fii al meu;

O, mă spală de orice rău,

Capul și tot ce-am eu.

4 Te rog sângele Tău a-mi da,

Și fă-mă credincios;

Speranța cât va dura,

Și voi fi tot voios.

[ 53 ] M. 53

1 ÎN veci cu Domnul sfânt!

Amin, Doamne fi-vom,

La El e viața din mormânt,

Al nemuririi pom.

2 Aici am petrecut,

Ca și niște pribegi,

O noapte-n cortul de lut

Către „Casă" o zi.

3 În veci cu Domnul sfânt

Tată, voința Ta

O știm noi din al Tău Cuvânt,

Dorim a o urma.

4 Iar când toată suflarea,

Să bată va-nceta,

Prin moartea Lui în durere,

Plată vom câștiga.

5 Și atunci promisul tron

Pe veci îl vom primi,

Și a Ta mărire face-vom

Cunoscută lumii.

[ 54 ] M. 54

1 LIBERI de păcat ce simț fericit!

Prin a lui Isus sânge-s mântuit.

De sub blestem, a Sa grație,

Pentru etern ne mântuie.

Corul

În veci aceasta noi o credem,

În veci aceasta noi o sperăm;

Sub cruce noi scăpăm de povară,

Prin Isus că a plătit jertfă.

2 Acum, în adevăr suntem liberi;

Isus deplin a plătit pentru noi.

Curând El peste toate-a domni

Pe toți cari vreau, va mântui.

3 Ce măreț a fi fiul Domnului,

De căderi ne va păzi harul Lui,

Din moarte a trece la viață,

În veci scăpare măreață.

[ 55 ] N. 148 - M. 55

1 TOȚI cari locuiesc pământul,

Să-L preamărească pe Domnul;

O, lăudați pe Creator

Orice limbi, țară și popor.

2 Mila Lui margini nu are,

Cuvântul Lui e dreptate,

Mărirea Lui ca și zborul

Dintr-un timp străbate-n altul.

3 Lăudați-L voi muritori

Și preamăriți-L în cântări,

Pe Cel ce ne-a răscumpărat,

Numele Lui fie-adorat.

4 Toată lumea să-L laude,

Căci cu drept I se cuvine;

Numele Lui și gloria,

Să le știe toată lumea.

[ 56 ] N. 189 - M. 56

1 CÂND bate vântul cu vifor

Și valurile cu zgomot,

Fii liniștit, ai adăpost

Sub scutul Domnului milos.

2 Acesta-i loc de liniște,

Capul cu ulei ți-l unge.

Acest loc ți l-a câștigat,

Sângele lui Isus curat.

3 Când aproape să disperăm,

Noi, oare unde să mergem?

De-am găsit loc de liniște,

Dușmanii noști n-or învinge.

4 Pe aripi de vultur plutim,

Păcat, lume noi nu servim.

Ne uităm la cele de sus,

Unde e-ncununat Isus.

[ 57 ] N. 193 - M. 57

1 ALUNGÂ teama ta,

De speranță ține;

Când slăbești, Domnul te- ajută.

Și-ți șterge lacrime.

2 Prin necaz și nori grei,

Calea-ți luminează;

După o noapte a morții,

Vine zi de viață.

3 De ți-e grea inima,

Sau grijuri te-apasă,

Aruncă grija și teama

Și tot ce te apasă.

4 Lasă-te-n grija Lui,

Să faci cum voiește.

Atunci pe-al Lui drum poți umbla,

El e Domn a toate.

5 Iar peste nori de gând,

Sfatul Său lucește.

Raza Lui necazu-alungă

Și îți dă liniște.

[ 58 ] M. 57

1 LUCRURI mari se spun de Tine,

Cetatea Lui Dumnezeu.

Cel ce Cuvântul Își ține,

Te-a făcut locașul Său.

Pe „stânca vârstelor" zidit,

Nimic nu te va clinti.

Cu zidul salvării-ngrădit,

Iar dușmanii-ți vor pieri.

2 Clădit pe această Temelie,

Te vei scula-n mărire;

Te vei numi „Mântuire",

Porțile tale „Laudă".

În Tine cei răscumpărați,

Vor umbla-n bucurie,

Și de suferință scăpați,

Vor cânta-n veselie.

3 Atunci râuri mari de apă,

Din iubirea cea de veci,

Vor ieși, setea s-adape,

Pe-ai Tăi fii din râuri reci.

Cine poate avea frică,

Când râuri curg cu-așa leac?

Har, ce-i ca Domnul, care-L dă,

Izvorând din veac în veac.

4 Nu dispera cu-așa prospect,

Ce-ndeamnă la credință;

Deși acum ai trist aspect,

Ești înspre biruință.

Nu privi cele trecute,

Căci n-au nici o valoare,

Nădejdea inima-ți umple,

Ca mirtul în splendoare.

[ 59 ] N. 102 - M. 59

1 MÂRIRE Domnului!

Cerul și Pământul,

Să-L laude.

El e bunătatea,

Alină durerea.

Lăsați să răsune:

Mielul sfânt e.

2 Ceata cea cerească,

Cu toți laolaltă,

Să-L laude,

Dumnezeu, cărora

Le-a dat îndurarea,

Să cânte pururea:

Mielul sfânt e.

3 Pe cari v-a mântuit,

Aici jos pe pământ,

Să-L lăudați.

Fie bucurie,

Toate suflările,

Să cânte-n vecie:

Mielul sfânt e.

4 Se va sfârși jalea

Dacă-mpărăția

Păcii vine.

Cântul va ajunge

La cer în-nălțime,

Vestind bucurie:

Mielul sfânt e!

[ 60 ] N. 107 - M. 60

1 ÎNGROAPÂ jalea ta,

Care ți-a făcut

Lumea și pământul.

Ascunde gândul,

Ai suflet liniștit

Când noaptea vine,

Și spune-I lui Isus,

El te mântuie.

2 Plânge-te lui Isus,

El știe totul.

Plânge-te lui Isus,

S-ai ajutorul.

Adună razele

Care vin de sus,

El îți va ajuta

Să ai repaus.

3 Inimile se frâng,

De multe dureri.

De noapte n-ai frică,

Te apără El.

Îngroapă jalea ta,

Isus te-ajută,

Din razele Sale

Și altora dă.

[ 61 ] M. 61

1 DOMNUL e al nost' adăpost,

Când vremuri grele năvălesc;

El alungă suspinul nost',

La El e al nost sprijin ceresc.

2 Este un râu ce ține al său curs,

Prin cetatea lui Dumnezeu;

Bucurie, pace mi-a adus,

Încă aicea în drumul meu.

3 Acest râu sfânt e-al Său Cuvânt,

Care ne-alină dureri;

Prin făgăduințe de pace,

Dă celor slabi din nou puteri.

[ 62 ] M. 62

1 DOMNUL iubi pe păcătoși

Cei ruinați, căzuți.

Deplin pe toți i-a mântuit,

Pe sărmani și avuți.

Corul

O, ce mare iubire,

Tatăl ne-a arătat!

Pe Fiul Său jos L-a trimis,

El ne-a răscumpărat.

2 Acum eu Îl reclam, al meu,

Pe Fiul Său mărit.

Moartea Lui m-a răscumpărat

Și sângele jertfit.

3 Iubirea Lui va aduce,

Mărirea deplină;

'Naintea sfinților pune,

A lui Cristos taină.

4 Cei ce-L iubesc, toți sunt veseli,

Merg tot înainte;

Acum numai ei au parte

De bucurii sfinte.

5 Ce-a-nvins a Satanei puteri,

Cântați, răscumpărați!

Triumf de la voi se cere,

Pe Cristos să-L lăudați.

[ 63 ] N. 32 - M. 63

1 DUMNEZEU pe căi ascunse

Cu noi minuni face:

Umblând pe mare, prin furtuni

Zburăm mai departe.

2 În adâncimi mari, unde nu

Ajunge nici mintea,

Se ascund planurile Lui,

Și e voința Sa.

3 Voi, sfinți fricoși, vă-ncurajați.

Norii ce vă-nfrică,

Sunt pentru voi de dar umpluți,

Peste voi s-or vărsa.

4 Nu judecați pe Domnul slab,

Ci vă-ncredințați Lui;

Sub norii negri-Și ascunde,

Fața dragostei Lui.

5 Planul Său iute se coace,

El tot mereu crește.

Mugurul poate fi amar,

Dar fructul e dulce.

6 Cel făr-de credință e orb,

Cutreieră-n zadar.

Domnul se va descoperi,

În mărețul Său plan.

[ 64 ] N. 45 - M. 64

1 DOAMNE, eu pe Tine Te chem,

Mă arunc la piciorul Tău;

Dacă va veni potopul,

Nu lăsa ca eu să tremur.

2 Amic bun, El e scutire,

Cui să-mi plâng eu durerile?

Decât Ție, Cel ce deschizi

Și chemi pe sărmani și flămânzi.

3 Sunt oare care Te-au rugat,

Pe cari Tu să-i fi refuzat?

Nu ajuți Tu și-acum, mereu,

Celor ce caută scutul Tău?

4 Părăsit, sărman mă rog eu,

Ia-mă Doamne sub scutul Tău.

Știu că Tu-i îndrumezi bine,

Cărora le ești scutire.

[ 65 ] M. 110

1 EU nu știu ce m-așteaptă.

Domnul din grație,

Aceasta o ține-n taină

Și pân-sfârșesc calea,

Scene noi îmi descopere,

Care mă bucură.

Corul

Unde El mă conduce,

Pe cale voi păși,

(:Și-n tot ceasul cant cântece

De pacea-mi ce El știe:)

El știe, El știe.

2 Dacă numai un pas văd,

Lumina-mi străluce;

Dacă zboară visul lumesc,

Drăgălaș îmi sună,

Vocea-I blândă care-mi zice:

Vino și-Mi urmează!

3 Când știința-mi lipsește,

Cu dreapta-I mă ține,

A dispera nu mă lasă,

Sufletu-mi mângâie

Și-mi liniștește inima

Așa mă iubește.

4 Pe drum merg mai departe,

Cu Dumnezeu umblând;

Mai vreau cu El prin întuneric,

Ca făr-de El știind.

Mai bine cu El prin spirit,

Decât singur văzând.

[ 66 ] N. 50 - M. 66

1 DOMNUL a promis o scumpă zi,

Ce privim că acum e-aproape.

Mântuitorul o va-ncepe,

Când se va arăta-n mărire.

Corul

În patria dulce

Ne vom întâlni voioși cu El,

În patria dulce

Laolalt-om fi pe vecie.

2 Atunci cei morți, toți vor învia

Și cei vii, toți se vor înschimba.

Necazul, suspinul va trece

Isus va șterge lacrimile.

3 Acolo tulburare n-a fi,

Pentru că cel rău se va stârpi;

Pace-a fi și dreptul va-nflori

Căci Cristos cu drept va-mpărăți.

4 Acolo va răsuna laudă,

Dătătorului de viață,

Care în a Lui măreață zi,

Bucurie va da pe pământ.

[ 67 ] N. 206 - M. 67

1 MÂNA Domnului e aspră,

Lovind de multe ori;

Deși scopu-i bun, dar frica

Mereu, destul, strigă.

2 Piatra din Templu-n lucrare,

Geme sub mâna Sa;

Dar lovește din nou, nu stă,

Până-și face munca.

3 Piatra prin multe lovituri,

Formă nobilă-și ia;

Și frumoasă prin lustruiri

Va trăi pururea.

4 Snopii de grâu cum sunt bătuți,

Și călcați sub picior;

Dar ieșind grâul din pleavă,

Ia culori de aur.

5 Din strugurii zdrobiți și storși,

Vinul plăcut curge;

Dacă sunt părtaș cu Domnul,

Soarta așa-mi va merge.

6 Cuptorul fierbinte e alb,

Și rugina mâncă,

Doamne a Ta judecată,

Cu mine-așa facă.

[ 68 ] M. 68

1 GRAȚIE, sunet plăcut,

Și-atât de-armonios!

În tot cerul a răsunat,

Să sune și-aici jos.

2 Grație, drum ai găsit

Să scapi omul căzut;

Pe toate căile-i mărit,

Planul ce L-ai făcut.

3 Grație, m-ai învățat,

Să umblu drum ceresc.

Noi puteri am de așteptat,

Când la Domnul grăbesc.

4 Grația va-ncununa,

În veci orice muncă;

E-n cer piatra unghiulară,

Merit veșnic ne dă.

[ 69 ] M. 69

1 DOAMNE-ascultă-mi rugămintea,

Fii liniștea, speranța mea;

Mărite, cum nu ști' mintea,

Fă tot pentru scăparea mea.

2 Mare ești, bun, drept și-nțelept,

Tu ești Tatăl și Domnul meu;

Eu sunt al Tău prin sânge sfânt,

Răscumpărat, fiu, serv al Tău.

3 Din suflet, ochi și-a mele mâini,

La Tine caut și Te privesc;

Că-n pământ sec călătorii,

Caut izvoare ce răcoresc.

4 Viața, fără-a Ta iubire,

Nu poate-avea vreo valoare;

E-o sarcină, chinuire,

De-aș fi respins de la Tine.

5 Mâini și glas ridic la Tine

Te laud până-am suflarea.

Lucrul Tău sfânt mă bucure,

Cât zilele-mi vor mai ținea.

[ 70 ] N. 130 - M. 70

1 STÂPÂNE, la porunca Ta,

Sfinții-ncepură-a secera;

Și ei ascultă chemarea,

Făr-de-a mai pofti altceva.

2 Prin anii triști, de dureri plini,

Au semănat vărsând lacrimi

Și având credință tare,

Că vin vremi de secerare.

3 Sfinții nu vor mai suferi,

Și-n lacrime n-or mai sădi,

Fiindc-Acel ce i-a lăsat,

Azi la seceriș i-a chemat.

4 Acum toți secerătorii,

Adună bucuroși snopii;

Glasul mâhnit timp de-alungul,

Cântă iar voios triumful.

5 Și peste Iordan dincoace,

Secerătorul snopi strânge;

Fericit cel ce seamănă,

La seceriș se bucură.

[ 71 ] N. 124 - M. 71

1 CONDU-MÂ mare Iehova,

Pe calea mea de pribeag;

Slab sunt eu, dar Tu ești tare,

Ajută-mă cu al Tău braț.

Apără-mă fără margini, iubire,

Hrana mea, pâinea cerească să fie.

2 Deschide-mi izvor de cristal,

Carele balsam să-mi dea.

Farul Tău sfânt să mă ducă,

Unde-al vieții scop e.

Mântuitorul meu să-mi fii și scutul,

Iubirea Ta să-mi fie adăpostul.

3 Când vine-al strâmtorării timp

Întărește-mi credința.

Pe când alții cad în juru-mi,

Tu să-mi dai învingerea.

Să-mi fii scăpare și să-mi fii cetatea,

Căci în Tine-am pus toată iubirea mea.

[ 72 ] N. 115 - M. 72

1 SALUTAȚI dimineața Sionului!

Săltați voi cei ce-ntuneric ați stat!

Dați tristețea, opriți șirul plânsului!

Sionul domnia-n triumf i-a luat!

2 Salutați dimineața Sionului!

Prezisă de-ai lui Dumnezeu profeți.

Săltați, cad cătușele mormântului!

Păgâni și toți, arătarea vedeți!

3 Vezi în pustiu cum flori răsar frumoase

Și râuri pline alunecă în jos,

De pe munți răsar ecouri duioase

Și câmpuri verzi răsună maiestos!

4 Vezi, din pământ și mare, morți înviind,

Pe Iehova-L saltă-n înălțime;

Vocea de război pe veci surdă fiind,

Strigă: de veselii toate-s pline!

[ 73 ] N. 68 - M. 73

1 LUI, mărire Celui Uns,

Al lui Iehova Fiu;

Săltați timpul I-a ajuns,

De stăpân toți Îl știu.

Vine să rupă lanțul,

Pe robi să-i deslege;

Să ridice păcatul,

'N drept să guverneze!

2 Vine ca un ajutor,

Robia să strice;

S-ajute săracilor,

Pe slabi să-i ridice.

Cânt să dea-n loc de suspin,

Și noaptea lumină

Celor slabi și în ruini,

Dragi Lui din inimă.

3 Să-L mărim necontenit,

Și zilnic Lui să-I cânt;

Domnia-i în infinit,

Sfârșit n-are nicicând.

Iar timpul niciodată,

Acest legământ sfânt,

Nu-l schimbă nici o treaptă,

Sigur, c-a Lui Cuvânt!

[ 74 ] N. 192 - M. 74

1 FERICE de cei ce cunosc,

Al grației drum din cer jos;

Prin înțelepciunea de sus,

'Nvață iubire e Isus.

2 Strălucirea-nțelepciunii,

Cum să cuprind valoarea ei?

E mai scumpă ca aurul,

E praf lângă ea argintul.

3 Are mâini pline de zile,

Preț bogat de nemurire.

Căile îi sunt plăcute,

Către pace sunt făcute.

4 Fericit cel ce-o câștigă,

Și-n toate i se obligă;

Să-i fie-n veci bogăția,

Ea-i lui Cristos asemenea.

[ 75 ] M. 75

1 ZECI de mii de glasuri, harfe,

Cântece de laudă cânt;

Se veselesc cerești cete,

Isus Domn e pe pământ.

Iată El vine pe tron,

În scurt aici fi-va Domn:

Aleluia, Aleluia!

Aleluia, Amin.

2 Isus mărit și sfânt pază,

Ce pe toate jos pui preț,

O, Doamne, zâmbind ești rază,

Mângâiere celor drepți.

Gândind la iubirea Ta

Ne-ndemni a o imita:

Aleluia, Aleluia!

Aleluia, Amin.

3 Domn mărit fii totdeauna,

Ai eternă cunună,

Și a Ta iubire-acuma,

N-om lăsa cât e lună.

Aleșii harului Tău,

Să-Ți vadă fața mereu;

Aleluia! Aleluia!

Aleluia, Amin.

[ 76 ] N. 132 - M. 76

1 CE cânt plăcut! El a venit,

Mântuitor promis;

Inimi, Lui tron să-I gătiți,

Și-n cântec să-L măriți.

2 Vine El „Soare-al Dreptății",

S-alunge nori, ceață.

Să dea flori pustietății,

În veci zi de viață.

3 El vine să 'libereze,

Pe cei prinși de Satan;

Va distruge-a morții poartă,

Și tot ce-i Lui dușman.

4 Vine-a ridica suflete,

Să lege pe răniți;

Din comori de grație,

Va da celor lipsiți.

5 Osana! Binecuvântat,

Prințul nou de pace;

În cer veșnic va fi-adorat,

El cu drept domnește.

[ 77 ] N. 163 - M. 77

1 MÂRIRE fie Mielului,

Îngerii așa vestesc;

Toți în cer aduc tribut Lui,

Cu toții Îl preamăresc.

2 Voi, pentru care a murit,

Cu corul din cer veniți;

Și pentru Domnul cel iubit,

Cântarea să v-o uniți.

3 În suflet zelul sfânt având,

Pe-ntrecute cu cei de sus;

De răscumpărare cântând,

Ce iubirea ne-a adus.

4 În El moștenind viața,

Lăudați numele Lui;

Cinste, putere măreață,

Reverse-se Mielului.

[ 78 ] N. 56 - M. 78

1 SUFLETE trist, sus, sus!

Griji nu avea;

Vrăjmașii va-nvinge

Ruga ta.

Isus 'naintea ta,

Acasă-n cer S-a dus

Și pe tin-te-a lua,

La repaus sus.

2 Toți la cununie,

Dar nu în gol!

Sfinți oaspeți fie,

Isus e-acol'.

Palmul biruinței,

Sfinți ridicați;

Virgine al vost-farmec,

O, îmbrăcați!

3 Regi pe tronul promis,

Cununi pe cap;

Cristos e Domn, s-a zis

Parte luați!

Disprețuiți veniți,

Pribegi nu mai fiți,

Acas-să odihniți,

Isus e acol'.

[ 79 ] N. 244 - M. 79

1 AUZIT-AȚI cântul nou, cântecul frumos,

Ce-l cântă al sfinților cor?

Pe harfa lui Moise și flautul lui Ioan

Cum se-ntrec dulcile armonii?

Cum se-ntrec dulcile armonii;

Pe harfa lui Moise și flautul lui Ioan,

Cum se-ntrec dulcile armonii?

2 E cântul Mielului, ce Moise a prezis,

În semne multe și chipuri.

Dacă zorile vor desface taina lor,

Mari minuni ochii noști vor vedea;

Mari minuni ochii noști vor vedea,

Dacă zorile vor desface taina lor,

Mari minuni ochii noști vor vedea.

3 Ce priveliște măreață acum vedem!

Aceasta toți o vor vedea,

Regele nost' lucrurile le-nnoiește,

Și s-apropie mari bucurii,

Și s-apropie mari bucurii,

Regele nost' lucrurile le-nnoiește,

Și s-apropie mari bucurii.

4 Scopul Tău Atotputernice mare e,

Nega asta, nu o putem.

Calea Ta-i dreaptă, și noi Te recunoaștem,

Rege adevărat al lumii.

Rege adevărat al lumii,

Calea Ta-i dreaptă și noi Te recunoaștem,

Rege adevărat al lumii.

5 Ne temem de Tine cu frică de copil,

Și alegem cărarea Ta,

Tot poporul s-apleacă 'naintea Ta

Când o să vie judecata.

Când o să vie judecata,

Tot poporul s-apleacă 'naintea Ta,

Când o să vie judecata.

6 Sus sfinților, acuma cântați, voi cântați!

Răsune pământul de cânt.

Cânte „Harfa lui Dumnezeu" laudele

Ce umplu cerul și pământul.

Ce umplu cerul și pământul,

Cânte „Harfa Lui Dumnezeu" laudele,

Ce umplu cerul și pământul.

7 Harfa-ceasta este Cuvântul Lui sfânt,

Însă nu a fost priceput;

De la Moise pân-la Ioan l-au încordat,

Unde-i coarda mai sunătoare.

Unde-i coarda mai sunătoare,

De la Moise până la Ioan l-au încordat,

Unde-i coarda mai sunătoare.

8 Sună cânt pe unde zboară și trece,

Răspândește visul păcii.

Glasul zboară și invită la cântece,

Și cântă toți cu bucurie

Și cântă toți cu bucurie,

Glasul zboară și invită la cântece,

Și cântă toți cu bucurie.

[ 80 ] M. 80

1 CREZUT-AI tu în Domnul?

Încă ceva-a mai rămas;

Ai gustat tu harul Său?

Încă ceva-a mai rămas;

O, ce dar Tatăl ne-a dat!

Încă ceva-a mai rămas;

A Lui mână-i bogată,

Încă ceva-a mai rămas;

Corul

Tot mai mult, tot mai mult,

Tot mai mult a mai rămas;

Iubire fără margini!

Încă ceva-a mai rămas.

2 Simți pe Domnul aproape?

Încă ceva-a mai rămas;

Te-nalț-a Lui prezență?

Încă ceva-a mai rămas;

O iubirea ce Isus,

Încă ceva-a mai rămas;

Ne-a adus nouă de sus,

Încă ceva-a mai rămas.

3 Simțit-ai Spiritul sfânt?

Încă ceva-a mai rămas;

Care-atinge ca un vânt?

Încă ceva-a mai rămas;

O putere ce ne dă,

Încă ceva-a mai rămas;

Spiritul ne mângâie,

Încă ceva-a mai rămas.

[ 81 ] M. 81

1 ASCULTÂ Dumnezeu

zice:

O, tu poporul meu trist,

Nemângâiat și alungat,

Îți zidesc locaș mărit.

N-or mai fi nori de mâhnire,

Cari drumul întunecă,

Zidul va fi „Mântuire"

Și porțile laudă.

2 Acol-ca râuri de apă,

Cari-adapă grădina,

Tot plăceri ce nu se gată,

Vor desfăta inima.

Toate-acestea de la Domnul,

Sunt răsplata credinței.

Va domni pacea-adevărul,

Asupriri nu vei simți.

3 Luni scăzând tu nu-i mai vedea,

Al tău Soare sus va sta.

Necaz nu-i mai avea, fiind

Dumnezeu lumina ta.

Noaptea ta s-a schimba-n ziuă,

Suspinul în laudă.

Domnul va fi gloria ta,

Și lumina veșnică.

[ 82 ] M. 82

1 TATÂ ceresc vreau foarte,

Să-mbrac haine curate;

Haina albă de nuntă,

La copilul Tău îi dă.

2 Haina pătată Tu-mi ia,

Te cere inima mea;

Mă-mbracă-n haina sfântă,

Să fiu vrednic de nuntă.

3 Las-să-mbrac veșmânt curat,

De Domnul scump cumpărat,

Apucând eu brațul Său,

Să-mi fac curat drumul meu.

[ 83 ] N. 188 - M. 83

1 TATÂ ceresc și-al nost' Domn,

Pe Tine Te adorăm;

De căderi ne păzește,

Numelui Tău dăm cinste.

2 Deși nevrednici suntem,

Ascultă-ne Te rugăm;

Și apoi la dreapta Ta,

Mai frumos Te-om lăuda.

3 Cât mai stăm pe acest pământ,

Condu-ne pe-al Tău drum sfânt;

Ca la Tine s-ajungem,

Gloria Ta s-o vedem.

4 Acolo grația Ta,

Făr-de sfârșit vom lăuda;

Vom avea pe vecie,

Cântarea de-nvingere.

[ 84 ] N. 87 - M. 84

1 BINECUVÂNTÂ-NE Doamne,

Înainte de-a pleca;

Fii Tu-ngrijitorul nostru,

Dă-ne apărarea Ta.

Corul

Binecuvântă ce-am vorbit,

Și ne-ascultă cererea;

Trimite-ne semnul Tău, că

Pe noi nu ne vei lăsa.

2 Spiritul Tău fie cu noi,

Mângâiere, 'ntărire;

Pentru toate ce am primit,

Ție-Ți fie mărire.

3 Rămâi cu noi prin Duhul Tău,

Templu sfânt să-Ți fim Ție.

Condu-ne-n calea vieții,

Spre a Ta-mpărăție.

[ 85 ] M. 85

1 TATÂ ceresc noi ai Tăi fii,

În jurul Domnului stăm;

Ridică-ne sus inima,

Sfatul Tău să-l cuprindem.

Corul

O, trimite-mprospătare,

Cu prezența Ta, Doamne;

O, trimite-nviorare,

Prin Cuvântul Tău, Doamne.

2 Ca un vânt cald de iubire,

Sfatul Tău ne pătrundă;

Prin Cuvântul sfânt să simțim,

Al Tău Spirit de față.

3 Slabi, obosiți de luptă grea,

Cu corpul și cu lumea;

Te rugăm Doamne-ajută-ne,

Al Tău har dă-nvingerea.

4 Cu-a Ta putere-ncinge-ne,

Tu călăuz și scutul;

Cu al Tău Spirit umple-ne,

Lucreze-n noi Cuvântul.

[ 86 ] M. 86

1 MOARE-amicul vameșilor,

Plâng fiicele Salemului.

Lumina se-mbracă-n des nor,

Cutremur dă pământului.

2 Adânci dureri și iubire,

Domnul pentru-acest om moare.

Dar iată ce bucurie,

Isus cel mort iar învie.

3 Cristos cel viu părăsește

Mormântul și rupe lanțul,

Heruvimii toți în cete,

Preamărind, Îi dau salutul.

4 Ștergeți acum lacrimile,

Spuneți, e viu și domnește.

A isprăvit munca mare,

Va desființa și pe moarte.

5 Trăiești, Tu minunat Rege

Te-ai născut spre-a răscumpăra.

Moarte, acul tău unde e,

Mormântule-ngâmfarea ta?

[ 87 ] N. 98 - M. 87

1 EL conduce, o ce cuget!

Ce repaus ceresc îmi dă;

Oriunde sunt, orice petrec,

Mă conduce cu-a Lui mână.

Corul

Mă conduce, mă conduce,

Credincios Domnul pe mine;

Te voi urma o, Domnul meu,

Numai Tu condu-mă mereu.

2 Când prin noaptea 'ntunecoasă,

Când prin raze luminoase;

Peste valuri, prin furtună,

Mă conduce cu-a Lui mână.

3 Dă-mi dară Doamne mâna Ta,

De Tine nu m-oi depărta;

Odihnit voi fi-n sorțul meu

Dacă Tu mă conduci mereu.

4 Și sfârșindu-mi aici lupta,

Și-având aproape 'nvingerea,

Nu mă-nfrică moartea rece,

Domnul prin Iordan m-a trece.

[ 88 ] N. 91 - M. 88

1 EU sunt străin aici pe- acest pământ,

Și sunt pe drum necontenit,

Și ca pribeag mergând singur pe drum,

Dar fericit, fericit.

Mă uit unde răsare soarele,

Unde se nimicesc păcatele,

Mă mângâie Isus cu vorbele,

Voi odihni liniștit.

2 Aici ispita mă împresoară

Și sunt pe drum necontenit,

Și vrăjmașul deși mă chinuie,

Sunt fericit, fericit.

Vrăjmașii las-batjocoreas-că-mă,

Cei răi arunce-asupra mea hulă,

Din cale nu mă-ntorc niciodată,

Voi odihni liniștit.

3 Sufăr aici chinurile probei

Și sunt pe drum necontenit,

Deși mă despart de prietenii mei

Sunt fericit, fericit.

Ce ne-a promis, ne-aduce pacea El,

Ferice de cel ce moare cu El,

Căci acela de păcate-I liber,

Voi odihni liniștit.

4 Lumea gândurilor e pustie

Și sunt pe drum necontenit,

Deși mă lupt aici cu mulți pizmași

Sunt fericit, fericit.

Puterea Satanei mult nu va fi,

Domnul în bucurii mă va primi,

Și cel ostenit se va ferici

Voi odihni, odihni.

[ 89 ] N. 51 - M. 89

1 CERESC și veșnic Dumnezeu,

Etern și mare-i harul Tău;

Dreptatea Ta va alunga,

Nori groși ce-ascund gloria Ta.

2 Dreptatea Ta e veșnică,

Ca munții este-ntărită;

Faptele-Ți sunt minunate.

Judecățile-s dreptate.

3 Grija-Ți iubită și lată,

Spre om și vite se-mparte;

Grijești toată creatura,

Dar pe-ai Tăi sfinți pe deasupra.

4 O, Doamne bună-i mila Ta,

De unde-i toată speranța;

Prin toate odihnim bine,

Sub aripa-Ți de iubire.

[ 90 ] M. 90

1 SPIRITE sfânt ce-alungi mâhniri,

Străbate norii nopții;

Vino al bucuriei izvor,

Cu lumina vieții.

2 Din-nălțimi pogoare-se jos,

Ploaia de dar bogată;

Comori ce așteaptă inima,

Și Domnul vrea să-mpartă.

3 Autorul făpturii noi,

Dă putere și ungere;

Locaș fie-Ți inimile,

Și cu al Tău har umple-le.

[ 91 ] N. 75 - M. 91

1 ÎNDURAT sfătuitor,

Duhul sfânt mângâietor,

Du-ne cu mâna-Ți sfântă,

Prin vifor și furtună.

Sufletul nost' reînvie,

De-al Tău glas de dragoste,

Care zice, o, vino,

Că te duc acasă Eu.

2 Amic credincios cu noi,

Cel ce ne-ajuți în nevoi,

Nu ne lăsa să slăbim,

În groaza de-ntunecimi.

Când viscolul vâjâie,

Și nădejdea ne scade,

Zi-ne atunci, o, vino

Că te duc acasă Eu.

3 Când trec zilele luptei,

Ș-așteptăm a odihni,

Atunci rugăciuni numai,

Ne mai leagă de-acest trai.

Și îmbărbătați fiind,

Numai de sângele sfânt,

Zi-ne atunci, o, vino,

Că te duc acasă Eu.

[ 92 ] M. 92

1 DOAMNE Te-arăți speranța mea,

Tu stea mândr-a zilei,

Lucești și alungi noaptea grea,

Cu toată spaima ei.

2 Așa de mult Te așteptăm,

Dorind cu Tine-a fi;

Coroana regală-Ți privim,

Ce-o vom împărtăși.

3 Ah, ce speranță măreață,

Așa-mpărtășire;

E legată cu cel mai scump

Cuget de dragoste.

4 Sfântă, curată plăcere

Și fără de pată,

A fi cu Domnul, Capul nost',

În patria sfântă.

5 Deja-n parte ne bucurăm,

Ca semn de relații.

Dar, o, ce minunat va fi,

La sfârșitul luptei.

6 Lângă miriade pe Tron,

Pe El Îl vei vedea,

Admirând ce-a făcut Mielul,

Murind spre a-libera.

7 Ce-s a noastre suferințe,

Când cu El putem fi

Și cu îngeri-n companii,

În veci Îl vom slăvi?

[ 93 ] N. 105 - M. 93

1 TEMELIA credinței voastre sfinților,

Are puterea-n Cuvântul Domnului.

Voi, care la Cristos v-ați refugiat,

(:Ce mai aveți de la El de așteptat?:)

2 Să fii bolnav, sau să trăiești chiar voios,

Să le ai toate sau să fii nevoios,

Acasă, pe drum, pe apă sau uscat,

(:Îți duc soarta zilelor amăsurat:)

3 Dacă-ți zic: „să vii pe ape-n afuzimi",

Valurile durerii nu te ating,

Pentru că Eu te voi binecuvânta,

(:Și de gândurile grele te-oi scăpa:)

4 Când va fi să înduri probe grele, mari,

Te va ajuta al Meu puternic dar.

Flacăra nu va ajunge la tine,

(:Eu fac soarta la aur, și rugină:)

5 Cel ce de la Isus cere ajutor,

Nu-l voi lăsa pe mâna vrăjmașilor.

Vie contra lui vrăjmașii cu suta,

(:Niciodată Eu pe el nu-l voi uita:)

[ 94 ] N. 6 - M. 94

1 CE fericită clipă e,

De când pe Isus pot vedea;

Simțesc plăcere nouă când,

Văd floarea și-aud pasărea.

Și-atunci când timpul e noros,

Și pe câmp cade negura,

Fie decembrie sau mai,

Inima-mi saltă tot așa.

2 Glasul Lui e ca muzica,

Numele Lui un scump miros;

Trece negura unde-i El,

Și unde-i El, sunt toți voioși.

Și El tot cu mine fiind,

Neliniștirea n-o cunosc,

Nu-i om ca mine de voios,

Anul meu vară este tot.

3 Destul să-I văd fața, numai,

Ființa-mi eu Lui o jertfesc,

Schimbe-se locul și timpul,

Eu nu mă schimb, ci mă-ntăresc.

Lângă mare iubirea Lui

Orice palat e mititel,

De-i El cu mine, temnița

Lucește ca și un castel.

4 Mărite Doamne, al Tău sunt,

Tu Soare-mi ești și cântecul,

Iarnă grea nu voi mai avea

Și nu voi suferi mai mult.

Doliul meu, iată, a zburat,

Și planul Tău m-a mângâiat;

Revarsă înțelepciunea,

Cuvântul Tău adevărat.

[ 95 ] N. 65 - M. 95

1 CE simț fericit și binecuvântat,

Iubirea fiască, sigil nepătat,

Perfectă dragoste, de tot curată,

Ca să răbdăm toate pe noi ne-nvață.

2 Doresc mult să fiu blând, simplu și umil,

Ca-Nvățătorul meu și ca un copil.

Mai sincer mai milos, la minte plăcut,

Să pot veghea-n rugă,

pân-noapte-a trecut.

3 Vreau știință curată, cari de sus vine,

Și-n totul e plină de fructe bune;

Vreau al lui Isus Duh, precum a promis

Da vreau să și trăiesc precum El a zis.

4 Toate sunt deșarte, a lumii plăceri,

Văzând valoarea lor, că-s numa-nșelări,

Eu vreau să fiu liber, nu rob la păcat,

Trăind numai Lui ce m-a răscumpărat.

[ 96 ] M. 96

1 CE dulce-i numele Isus

Pentru cel credincios;

Răni vindecă, ia necazul;

Zicând: „Fii curajos"!

2 El face-ntreg, suflet rănit,

Și-alungă necazul;

Celor flămânzi El e Mana,

Și dă repausul.

3 El e Stânca pe cari-zidim,

Ni-adăpost, pavăză;

Comori cerești de preț etern,

Vin din grația Sa.

4 Isus, Amicul și Păstorul,

Rege și Profetul;

Și al nost' Preot mântuitor,

Lui să-I cântăm imnul.

5 Iubirea Ta fără margini,

Orice-ar fi vom vesti;

Prin cânt, al Tău nume lumii,

Voioși vom răspândi.

[ 97 ]

1 CE nume scump ai Tu Isuse,

Iubitul sufletului meu,

Mireasma Ta îmbătătoare

Îmi umple sufletul mereu.

2 Am mirosit parfumuri scumpe,

De când la Tine m-am întors,

Eu Ți-am simțit atunci iubirea

Și pacea-n inimă s-a 'ntors.

3 S-arate-un suflet ce-ntâlnește,

O bucurie-n calea sa,

Mai este oare-n lumea 'ntreagă

Iubire ca iubirea Ta?

4 Eu spun cu-atâta bucurie,

Pe calea-ngustă merg în sus,

Că nu-s în lume-așa cuvinte

Cum sunt a Tale scump Isus.

5 Cum învățai în Galileea

Să-și pregătească calea lor,

Că vei aduce-Împărăția

Și fericirea tuturor.

6 Când toți cei mari și mici din lume,

Se vor întoarce bucuroși,

În patria cea fericită,

A marelui Isus Cristos.

7 Atunci în ziua minunată

Când Cristos va împărăți,

Veni-va toată creatura

Și frumos se va umili.

[ 98 ] M. 98

1 Ce deșert e tot ce-i sub cer,

Sărmane-s orice legături;

Chiar orice comori pământești,

Ce ne-ar lega de cel-lumești.

2 Nori, roua de dimineață,

Floarea mândră veștejită,

Ne-ntreabă cu glasul lor blând:

Ce-i gloria de pe pământ?

3 Dar chiar de trec plăcerile,

Cum trec de pe camp florile,

Timpul strălucit e-aproape

Va-nghiți griji, durerile.

4 Veniți speranțe, bucurii,

Izgoniți frica și grijuri,

Dumnezeu ne va petrece,

Valea de lacrimi vom trece.

(Psalmul 91)

[ 99 ]

1 CEL ce stă sub ocrotirea

Celui Prea-Înalt de sus

Și se odihnește-n umbra

Celui tare de nespus,

Zice pururi despre Domnul:

„El e cetățuia mea,

(:Dumnezeul meu în care Mă încred și voi scăpa":)

2 El te scapă chiar de lațul

Vânătorului întins

Și de ciumă-atunci când lumea

Pustiirea a cuprins.

El te-acoperă sub aripi,

De-a Lui pene-i fi ascuns,

(:Căci a Lui credincioșie

Este scut de nepătruns:)

3 Nu te teme de săgeata

Din a nopții negre vremi

Și nici de săgeata zilei

Tu nicicând să nu te temi.

Mii să cadă lângă tine,

Zece mii la dreapta ta,

(:Dar de tine nu te teme

Nu se va apropia:)

4 Doar vei sta și cât privi-vei

Împrejur cu ochii tăi

Vei vedea deosebirea

Și răsplata celor răi,

„Fiindcă zici că: Domnul este

Locul meu de adăpost"

(:Și din Cel Prea-'nalt făcut-ai

Turnul tău de adăpost:)

[ 100 ] M. 100

1 CE voios sunt că Tatăl ne spune,

Prin Scripturi a Lui mare iubire.

Lucruri mărețe văd cu Biblia,

Cari spun marea-I iubire- asupra mea.

Corul

Sunt vesel, Tatăl mă iubește.

Da, El Tatăl mă iubește.

Ce vesel sunt că mă iubește,

Că El mă iubește.

2 Tatăl mă iubește, eu spun asta,

El a trimis pe-al Său Fiu aicea.

C-al meu suflet pierdut să-l mântuie,

O, eu sunt sigur El mă iubește.

3 Nu numai Tatăl, dar și al Său Fiu sfânt,

Mă iubi încă aici pe pământ.

Isus pentru mine-Și dădu viața,

Ce-ar fi mai bun semn de dragostea Sa?

4 Pentru-asta dragoste eu ce-I voi da?

Jertfa-mi umilă El n-a refuza.

Viața-mi slabă, Ție-Ți dau Doamne,

Și-a mele buze să Te laude.

Corul

Voios primesc favoarea-Ți mare,

Și libera Ta grație;

Primesc grația-Ți pentru mine,

Da, cu bucurie.