Vol. 18, Noiembrie-Decembrie 2010, Nr. 1

LEGĂMÂNTUL LUI DUMNEZEU LA MUNTELE SINAI

Exod 19:1-6

Să ne arătăm mulțumitori și să aducem lui Dumnezeu o slujire care să-I fie plăcută, cu respect și cu frică.” Evrei 12:28 .

R 5285 W. T. 1 august 1913 (pag. 232-233)

La două luni după eliberarea de la Paște, israeliții au sosit la Muntele Sinai, dar în drumul lor au primit două lecții valoroase în ceea ce privește Harul și Puterea lui Dumnezeu. Când au ajuns în valea Refidim, erau însetați și nu găseau nicăieri apă. Aici Moise, în numele Domnului, a lovit stânca cu toiagul său și din ea a țâșnit apă, împrospătând din abundență pe Israel la acel timp, și ca un pârâu urmându-i mare parte din călătoria lor ulterioară.

Sf. Pavel, prin inspirație, ne arată că stânca L-a reprezentat pe Cristos, că lovirea stâncii a reprezentat supunerea lui Cristos la o moarte rușinoasă, dar numai prin acest mijloc a fost dată Apa Vieții pentru cei care doresc să fie poporul lui Dumnezeu. După cum apele din stâncă i-au urmat pe israeliți, tot așa șuvoiul favorii lui Dumnezeu, prin sacrificiul lui Cristos, îi împrospătează pe ucenicii lui Cristos de-a lungul călătoriei lor prin pustie.

Împrospătați în corp și în credință, israeliții au călătorit mai departe, dar au întâmpinat noi obstacole. Amaleciții, un popor războinic, au considerat venirea lui Israel drept o invazie a țării lor și i-au atacat în luptă. Un popor obișnuit cu îndeletniciri pașnice, cum fuseseră israeliții de secole, normal că era în dezavantaj într-un conflict cu asemenea împotrivitori. Totuși Dumnezeu le-a dat victoria. El a indicat însă că nu prin curajul și îndemânarea lor au cucerit, ci prin harul Său.

Moise, stând pe un deal înalt, și-a ridicat mâinile în rugăciune către Dumnezeu pentru popor. În timp ce făcea astfel, avea succes; dar când înceta să se roage astfel, amaleciții erau învingători. Înțelegând aceasta, Aaron și Hur au ajutat la sprijinirea mâinilor lui Moise până când lupta s-a terminat cu succes pentru Israel. Dumnezeu a indicat astfel că Moise era avocatul sau reprezentantul lui Israel și că fără el nu puteau face nimic.

În antitip, ne dăm seama că israeliții spirituali au conflicte cu dușmani prea puternici pentru ei fără ajutorul Domnului. Lumea, trupul și diavolul fac cauză comună împotriva tuturor celor care caută Canaanul ceresc. Noi care suntem urmași ai lui Isus avem succes în lupta noastră numai atâta timp cât Îl avem pe El ca Avocatul nostru — Avem la Tatăl un Avocat, pe Isus Hristos Cel drept”. Prin El putem ieși învingători, chiar mai mult decât învingători, victorioși în cel mai înalt sens — prin Cel care ne-a iubit și ne-a cumpărat cu sângele Său prețios”.

PREOȚIA ÎMPĂRĂTEASCĂ OFERITĂ

Toate afacerile lui Dumnezeu cu israeliții au fost în armonie cu marele său Legământ făcut cu Avraam și atestat prin Jurământul divin — În tine și sămânța ta vor fi binecuvântate toate familiile pământului”. Nici Moise nici vreunul dintre cei care l-au urmat nu era posibil să înțeleagă importanța deplină a acestei mari Promisiuni prin jurământ; căci este o promisiune dublă, partea spirituală a ei fiind ascunsă până la timpul potrivit al lui Dumnezeu — la prima Venire. Chiar și de atunci încoace, sf. Pavel ne asigură că este o taină, apreciată numai de către foarte puțini. Prietenia Domnului este cu cei care se tem de El, ca să-i facă să cunoască legământul Său.”

Promisiunea este împărțită în trei părți: (1) Avraam însuși (și toți Vrednicii din Vechime, pe care el i-a reprezentat) trebuia să aibă o parte; (2) Sămânța lui Avraam trebuia să fie agentul principal, sau canalul pentru binecuvântare; și (3) toate familiile pământului trebuiau să fie binecuvântate ca primitori ai favorii lui Dumnezeu prin aceste canale. Dar numai prin lumina Spiritului sfânt în timpul acestui Veac Evanghelic sunt manifestate aceste lungimi, lățimi, înălțimi și adâncimi ale Legământului Avraamic.

Când i-a invitat pe israeliți să iasă din Egipt, Dumnezeu nu le-a explicat Legământul cu ei, nici nu le-a spus în care parte a lui ar putea să fie incluși. Dar când ei au ajuns la Muntele Sinai, Dumnezeu i-a întrebat dacă ar putea sau nu să țină Legea divină, și astfel să se dovedească potriviți pentru cea mai înaltă favoare cuprinsă în acel Legământ.

Cu alte cuvinte, Domnul le-a spus la Muntele Sinai: Sunteți pregătiți să intrați într-un Legământ de consacrare deplină pentru a face voia Mea? Ați văzut cum am procedat cu egiptenii când v-am eliberat. Ați văzut cum de atunci încoace totdeauna v-am purtat pe aripi de vultur prin toate încercările și dificultățile călătoriei voastre spre acest loc. Aveți voi credință? Aveți loialitate? Doriți să intrați într-un Legământ? Dacă veți asculta de glasul Meu și veți ține legământul Meu, veți fi ai Mei dintre toate popoarele veți fi o împărăție de preoți și un popor sfânt.”

Deși israeliții știau că ei erau sămânța favorizată a lui Avraam, moștenitorii naturali ai promisiunilor, era potrivit să știe și că vor fi nepotriviți să fie folosiți de Domnul în binecuvântarea celorlalte neamuri cu Legea Sa, dacă ei înșiși nu erau în stare să țină acea Lege și să-i învețe pe alții cum s-o țină. Cu această înțelegere, că erau gata să facă voia Domnului și astfel să fie puși deoparte pentru a fi împărați și preoți ai întregii lumi, a fost făcut cu ei un Legământ al Legii și Moise a fost numit mijlocitorul lui. Oricine ținea acele porunci putea trăi veșnic; și în măsura în care le ținea, era îndreptățit la favoruri pământești.

TIPIC PENTRU NOUL LEGĂMÂNT

Sf. Pavel în Evrei 12:18-24, ne indică antitipul din studiul de astăzi. După cum Israel a fost eliberat de Faraon și de oștile lui, tot așa în cele din urmă toată omenirea va fi eliberată de Satan și de oștile lui, îngerii căzuți, și de toate influențele rele. După cum călătoria spre Țara promisă i-a adus pe israeliți la Muntele Sinai și la Legământul Legii, tot așa călătoria poporului lui Dumnezeu va aduce în cele din urmă pe toți cei doritori, ascultători și credincioși la antitipul Muntelui Sinai, și anume, Muntele Sion, Împărăția lui Dumnezeu, pentru care Isus ne-a învățat să ne rugăm: Vie împărăția Ta; facă-se voia Ta precum în cer așa și pe pământ”.

Între timp, Isus a devenit antitipicul Moise și Conducătorul poporului, și în armonie cu Programul lui Iehova, El își alege membrii, sau asociații și comoștenitorii. Sf. Pavel ne explică aceasta spunând: Dumnezeu L-a dat pe Isus să fie capul bisericii, care este trupul Său”. Sf. Petru arată că mai întâi acest mare Moise antitipic trebuie să fie ridicat dintre frați, înainte ca binecuvântarea restituției să poată veni peste lume în general. Fapt. 3:22, 23, 19-21.

Acest întreg Veac Evanghelic a fost devotat adunării membrilor Corpului lui Cristos. Și când ultimul membru își va fi asigurat chemarea și alegerea, acest Veac se va sfârși și va începe lucrarea mai glorioasă a Veacului Mesianic.

CLĂTINAREA CERURILOR ȘI A PĂMÂNTULUI

Antitipul celor din lecția noastră va fi inaugurarea Noului Legământ, la a doua Venire a lui Isus. Baza acestui Legământ nou și mai bun a fost desăvârșită pe Calvar prin sacrificiul Domnului nostru. De atunci încoace El completează sacrificiile mai bune”, prezentând corpurile sfinților Săi, sfinte și acceptabile lui Dumnezeu (Rom. 12:1). Curând sacrificiile mai bune” vor fi complete și marele Mijlocitor va fi fost ridicat pe deplin dintre frați. Apoi totul va fi gata pentru inaugurarea Noului Legământ, pentru a binecuvânta lumea cu cunoștință și cu ocazie pentru Restituirea binecuvântărilor și perfecțiunii pământești.

Sf. Pavel arată că la aceasta venim noi — ne apropiem — de adunarea generală a bisericii întâilor-născuți”, ale căror nume sunt scrise în ceruri. El declară că putem aștepta un antitip al scenelor turbulente menționate în lecția noastră. După cum la Muntele Sinai, muntele literal s-a cutremurat, au fost fulgere strălucitoare și s-a auzit vocea lui Dumnezeu ca sunetul unei mari trâmbițe, tot așa va veni și antitipul. Marea trâmbiță de aici va fi a șaptea trâmbiță, trâmbița lui Dumnezeu. Furtuna, vijelia și cutremurul aici în antitip vor însemna clătinarea cerurilor eclesiastice și a pământului social, politic și financiar.

Apostolul ne asigură în mod profetic că tot ce se poate clătina va fi clătinat până la distrugere, că numai lucrurile care nu se pot clătina vor rămâne. Adică, Împărăția Mesianică ce va fi atunci stabilită va răsturna complet tot ce nu este în armonie cu dreptatea, justiția și adevărul. Acesta este numai un preludiu la marea binecuvântare a Legământului Avraamic ce va fi atunci inaugurat pe deplin, pentru binecuvântarea tuturor familiilor pământului.

MOȘTENITORII ÎMPĂRĂȚIEI

Corpul Seminței spirituale a lui Avraam, al cărei Cap este Isus Cristos — urmașii Săi credincioși, evlavioși — sunt acum încercați în privința vredniciei lor pentru o poziție atât de înaltă. Cuvintele sf. Pavel, din textul nostru de bază, aplicate la aceștia, sunt foarte pline de forță: Să ne arătăm mulțumitori și să aducem lui Dumnezeu o slujire care să-I fie plăcută, cu respect și cu frică”.