GHEDEON — OMUL CURAJOS

Judec. 6:11-40

> Un om logic — Un caracter tare — Prea umilit pentru încredere în sine — Credință după dovadă — Ospitalitatea răsplătită — Îndrăzneală și înfăptuire pentru Dumnezeu — Creșterea credinței caută noi dovezi.

„Ferice de acela pe care Îl alegi Tu.” Ps. 65:4.

R5605 W. T. 1 ianuarie 1915 (pag. 9-10)

Deși Scripturile ne spun că nu mulți mari, bogați, înțelepți și puternici sunt aleși de Domnul pentru lucrarea Sa, putem fi siguri că aceasta nu este fiindcă aceștia n-ar fi acceptabili, ci fiindcă înțelepciunea, bogățiile, puterea, curajul lor îi face de obicei prea încrezători în sine și nu se bazează suficient pe Domnul — nu sunt suficient de umiliți ca să fie învățați de El și să fie bucuroși de ocaziile de serviciu pentru El. La Ghedeon, un tânăr israelit robust, a fost trimis un înger al Domnului cu un mesaj și cu o lucrare. Salutul său a fost: „Domnul este cu tine, războinic viteaz”. Ghedeon a răspuns cu o logică excelentă: „Ah, Domnul meu, dacă Domnul este cu noi, pentru ce ni s-au întâmplat toate aceste lucruri? Și unde sunt toate minunile Lui pe care ni le istorisesc părinții noștri?”

Madianiții și alții din popoarele nomade din răsărit, văzând că țara Canaanului era foarte fertilă, au invadat-o în mod repetat, confiscând mare parte din produsul țării, așa încât chiar cu această ocazie Ghedeon bătea câțiva snopi de grâu, temându-se să bată ca de obicei, ca nu cumva madianiții să le prade toate posesiunile și să le crească birul.

Îngerul nu venise să discute teologie, ci să-l inspire pe Ghedeon și să facă din el un mesager al Domnului în eliberarea poporului său. Smerenia acestui om strălucește în protestul său, că familia sa era una din cele mai sărace din seminția lui Manase, iar el însuși era inferior fraților săi din casa tatălui său. În mod sigur se făcuse o greșeală în alegere și trebuia găsită o persoană mai capabilă! Dar la aceasta îngerul Domnului a răspuns: „Eu voi fi negreșit cu tine și vei bate pe Madian ca pe un singur om”.

Când ne amintim făgăduința Domnului către Israel că El îi va apăra și le va proteja interesele — când ne amintim că interesele lor erau interese pământești — atunci trebuie să ne amintim și că această protecție era dependentă de menținerea de către Israel a loialității inimii și a credincioșiei față de Dumnezeu. În același Legământ Domnul a asigurat dinainte poporul că dacă se vor rătăci în idolatrie, El va aduce asupra lor diferite necazuri — că vrăjmașii lor le vor aduna recoltele etc. Astfel putem ști răspunsul la întrebarea lui Ghedeon, de ce Domnul a îngăduit necazul în care erau. Nu Dumnezeu era necredincios față de Legământul Său, ci israeliții fuseseră necredincioși.

O dovadă a acestei necredincioșii se găsește în lecția noastră și în contextul ei. Tatăl lui Ghedeon avea supravegherea sau era îngrijitorul stâlpilor lui Baal și ai Așerei. ((717)) Chipurile lor erau aproape de casa lui — se pare pe proprietatea lui. Aceștia erau stâlpi mari, semnificând onoare, înălțați lângă idol; și aceștia erau întreținuți de oamenii de pe timpul lui Ghedeon, tatăl lui fiind unul dintre cei principali. Aici se afla secretul neputinței lui Israel și a supunerii lor madianiților.

Deși se pare că Ghedeon n-a știut sigur cine era vizitatorul său, totuși ceva din convorbirea lor l-a convins că avea un oaspete de onoare. El i-a pregătit un ospăț și i l-a adus. În loc să-l mănânce, îngerul l-a îndrumat să verse zeama pe stâncă în jurul mâncării, și apoi a atins azimile și carnea de miel cu toiagul său. A urmat o minune care a demonstrat că vizitatorul era un înger al Domnului — a ieșit foc din stâncă și a mistuit complet mâncarea, care a fost astfel acceptată ca jertfă. Îngerul a dispărut imediat din ochii lui Ghedeon, căci își îndeplinise scopul misiunii sale.

Slujirea Îngerilor

Aici avem o altă ilustrație a faptului că suntem înconjurați de ființe spirituale, invizibile pentru ochii noștri naturali, și de asemenea a faptului că Dumnezeu în providența Sa în timpurile vechi a comunicat cu omenirea prin acești îngeri, despre care citim: „Îngerul Domnului tăbărăște în jurul celor care se tem de El și-i scapă”. Precum și: „Nu sunt ei oare toți duhuri slujitoare trimise să slujească pentru cei care vor moșteni mântuirea?” Fără îndoială, îngerii Domnului sunt tot atât de prezenți cu poporul Său ca întotdeauna — de fapt încă mai mult în timpul acestui Veac Evanghelic, începând de la Cincizecime, decât oricând înainte, fiindcă acum poporul Domnului sunt cei concepuți de Spirit, în mod deosebit prețioși în ochii Tatălui. Ps. 34:7; Evr. 1:14.

„Îngerii lor în ceruri văd pururea fața Tatălui Meu”, a fost comentariul Domnului Isus în privința urmașilor Săi. Ca parte din ceea ce au de făcut este să se îngrijească de interesele membrilor consacrați ai Corpului lui Cristos și să-i scape de tot ce n-ar fi spre avantajul lor, în armonie cu asigurarea că „toate lucrurile lucrează împreună spre binele celor care iubesc pe Dumnezeu”. Dar se are în vedere interesul, binele Noilor Creaturi și nu interesele cărnii. Acești mesageri, nu mai puțin puternici, sunt invizibili tot Veacul Evanghelic, fiindcă Domnul vrea ca membrii Casei Fiilor să umble prin credință și nu prin vedere. 2 Cor. 5:7.

În timpurile vechi însă, pe timpul Casei Servitorilor, reprezentanții Domnului își luau corpuri umane și apăreau în mod obișnuit în legătură cu vizitele lor la omenire, așa încât să aibă posibilitate mai bună de a conversa și a instrui când își comunicau mesajele. Astfel îngerii Domnului i s-au arătat lui Avraam și au mâncat cu el. El nu i-a cunoscut până când mai apoi și-au dezvăluit identitatea.

Marele curaj al lui Ghedeon manifestat

În aceeași noapte după vizita îngerului, Domnul i-a mai făcut o descoperire lui Ghedeon, spunându-i să distrugă idolii de pe proprietate și să răstoarne altarele lui Baal și să zidească în locul lor un altar lui Iehova, să junghie unul din vițeii tatălui său ca să aducă arderi de tot Domnului, folosind pentru acest scop stâlpul de lemn, care înainte onora pe Baal. Lucrul acesta a fost făcut noaptea, din pricină că tatăl său, frații săi și oamenii din sat s-ar fi împotrivit cu putere lucrării, dacă ar fi știut. Prin urmare, Ghedeon a fost foarte curajos odată ce a știut că fusese chemat de Domnul să facă această lucrare.

Într-adevăr, putem spune că dacă suntem convinși de faptul că lucrarea noastră este cu autoritate divină, aceasta este o putere în sine în inima oricărui bărbat sau a oricărei femei. Aceasta este o parte din lipsa de astăzi — lipsa de credință în Dumnezeu și neputința de a recunoaște o misiune care este de la Dumnezeu. Mare parte din propovăduire, rugăciune și străduințele bune se face de aceea formal, „având o formă de evlavie, dar tăgăduindu-i puterea”. De aceștia ne îndepărtăm, cum a îndrumat Sf. Pavel. Noi căutăm să fim servitorii lui Dumnezeu și vrem desigur să cunoaștem Cuvântul divin. Înarmați eu el, „unul poate lupta cu o mie”.

Un tânăr evreu urmându-și cursurile la Universitatea Harvard a spus: „Am talent la muzică și o urmez; dar vai, simt ca și cum aș vrea să găsesc un obiectiv mare, vrednic de viața mea și să-mi dau viața pentru acel obiectiv”. Fără îndoială că există un astfel de sentiment în mulți tineri, în special între doisprezece și douăzeci de ani. Fericiți sunt tinerii care, în providențele lui Dumnezeu, vin sub instruirea înțeleaptă, folositoare, ca să-și poată da seama că cel mai mare folos posibil al vieții este să o dea lui Dumnezeu, în serviciul Său și în serviciul omenirii! Ghedeon a fost unul de tipul acesta, așa cum se vede din toată istoria aceasta. El a avut curajul și credința, și a trebuit doar să aibă cunoștința lui Dumnezeu și să fie însărcinat să meargă înainte în numele Său să-I facă voia.

Când sătenii au aflat ce s-a întâmplat și au găsit că Ghedeon a fost răspunzător, ei i-au cerut tatălui său să-l dea la moarte, dar acesta din urmă cu înțelepciune a întrebat dacă un dumnezeu puternic avea nevoie să fie apărat. Dacă Baal nu se putea apăra singur, nu putea apăra nici pe Israel. Argumentul era puternic. Poporul era pregătit să caute un Dumnezeu mai bun ca eliberator al lor. Între timp, în armonie cu însărcinarea sa, în timp ce madianții se adunau, Ghedeon a trimis ((718)) mesageri la diferite seminții, cu rezultatul că au răspuns treizeci de mii de voluntari să lupte cu invadatorii.

Dar între timp, de asemenea, Ghedeon a cerut noi dovezi de la Domnul că el făcea voia divină. O probă a fost ca lâna întinsă peste noapte să se ude complet de rouă, în timp ce pământul de sub ea să fie uscat. Domnul i-a răspuns și i-a dat dovada, căci Ghedeon a stors din lână un vas de apă. Dar aceasta n-a fost destul. Cine putea spune că nu exista ceva atracție a apei de către lână? El va inversa proba și-I va cere lui Dumnezeu să-i acorde o demonstrație ca totul din jurul lânii să fie perfect ud de rouă, iar lâna să fie uscată. Și aceasta i s-a acordat.

Dar noi să nu gândim că din cauză că Domnul i-a dat astfel dovezi lui Ghedeon, ar fi potrivit ca și noi de astăzi să facem probe asemănătoare. Noi avem multe avantaje în toate modurile. În spatele nostru sunt experiențele lui Ghedeon și ale altora, de mii de ani acum — la care se adaugă mărturiile din Noul Testament ale favorii lui Dumnezeu față de omenire și ale Domnului Isus. Avem „minunatele cuvinte ale vieții” și o prezentare la Tatăl ceresc prin conceperea Spiritului sfânt ca rezultat al credinței în sângele prețios. Cazul nostru este diferit. Domnul vrea ca noi să umblăm prin credința în învățăturile pe care deja ni le-a dat, și nu prin vederea și semnele din timpul nostru.