Pagina 4

A TREIA ZI SAU EPOCĂ

„Și Dumnezeu a zis: «Să se strângă la un loc apele care sunt dedesubtul cerului și să se arate uscatul!» Și așa a fost. Și Dumnezeu a numit uscatul pământ, iar îngrămădirea de ape a numit-o mări. . Astfel a fost seară și a fost dimineață: ziua a treia.”
Frumoasa simplitate a acestor cuvinte ar putea să ne inducă în eroarea de a gândi că formarea oceanelor și ridicarea munților au fost opere magice. Chiar dacă toate operele divine sunt mari și minunate, ele sunt de obicei realizate prin metode raționale, numite „căi naturale”. Căile naturale trebuie însă alese de către Dumnezeul naturii.
Teoria cosmogonică a inelelor afirmă că în a treia Zi-epocă au căzut pe Pământ mai multe inele. Conform intenției divine, ele au exercitat presiune asupra scoarței Pământului, făcând-o să se încrețească. Depresiunile au devenit oceane, iar ridicăturile au devenit lanțuri muntoase. Astfel s-a făcut lucrarea Zilei a Treia. Apele s-au adunat în mări și oceane, iar solul s-a ridicat și s-a uscat, pregătindu-l pentru vegetație. Uscarea trebuie să fi necesitat mult timp. Gen. 1:9, 10.
Să nu se presupună că toate continentele, așa cum sunt acum, au ieșit la suprafață în a treia Zi-epocă. După toate probabilitățile, continentul american a apărut mult mai târziu decât Europa, Asia și Africa. Chiar și cutremurele actuale au schimbat suprafața uscatului. Aceasta ne dă o idee rațională despre felul în care s-a executat porunca divină în Ziua a Treia, ca pregătire pentru vegetație.