Vol. 21, Ianuarie-Februarie 2014 Nr. 2

Nu iubiți lumea

„Nu iubiți lumea, nici lucrurile din lume. Dacă iubește cineva lumea, dragostea Tatălui nu este în el.” 1 Ioan 2:15 .

R 5138 W. T. 1 decembrie 1912 (pag. 370-371)

Din textul „nu iubiți lumea”, nu înțelegem că termenul „lumea” înseamnă rasa umană sau planeta pe care trăim. Ideea din text pare să fie mai ales cu privire la ordinea actuală a lucrurilor, căci cuvântul din greacă tradus aici este kosmos, care înseamnă aranjament. Noi trebuie să apreciem frumusețile naturii. Trebuie să iubim familia umană, pe care și Dumnezeu o iubește, deși nu în sensul în care iubește Biserica lui Cristos. Citim: „Atât de mult a iubit Dumnezeu lumea, că a dat pe singurul Său Fiu, pentru ca oricine crede în El, să nu piară, ci să aibă viața veșnică”. Ioan 3:16.

Nu trebuie să înțelegem, prin urmare, că sf. Ioan se referă la omenire când spune, „Nu iubiți lumea”. Față de ea trebuie să avem compătimire asemănătoare cu cea pe care o are Tatăl Ceresc față de rasa căzută. Scripturile ne informează că ordinea sau aranjamentul actual al lucrurilor de pe pământ este în completă dezarmonie cu voia sau scopul lui Dumnezeu; pentru că lumea este stăpânită de egoism. Aranjamentul divin este ca iubirea să fie regula printre creaturile lui Dumnezeu. „Dumnezeu este dragoste . Cine rămâne în dragoste, rămâne în Dumnezeu.” 1 Ioan 4:8, 16.

Lumea funcționează pe linii diferite de cele ale iubirii. Fiecare se străduiește în mod egoist să adune averi pentru sine, chiar dacă în același timp vecinul său devine nevoiaș. Mulți trăiesc în lux, în timp ce-și dau seama că sunt alții cărora le lipsesc necesitățile vieții. Mulți caută puterea pentru a stăpâni pe oameni, nu cu gândul ridicării lor, ci cu scopul de a-i folosi pentru scopuri și motive egoiste. Acest spirit al egoismului aparține ordinii actuale a lucrurilor. Îl vedem în acțiune peste tot.

Spiritul lumii cuprinde toate forțele naturii și caută să le stăpânească, să le adapteze intereselor ei egoiste. Este adevărat că din acest spirit al egoismului în mod indirect a rezultat mult bine. De exemplu, un om cu mult spirit de înfumurare poate, pentru scopuri personale, egoiste, să le fie de folos altora. Un general poate avea atâta mândrie în serviciul său, încât pentru a câștiga laudă pentru sine, ar avea grijă de soldații săi și i-ar îmbrăca bine. Unii din marii noștri căpitani ai industriei au făcut lumii serviciu bun și prin aceasta au binecuvântat pe mulți, în timp ce își împlineau propriile lor scopuri.

Egoismul, spiritul lumii

Dacă toate întreprinderile mari ale lumii ar fi inițiate în vederea îmbunătățirii omenirii, spiritul acestora n-ar fi egoist. Știm, într-adevăr, că se face mult pentru a ajuta pe cei în nevoie, și acolo unde este un motiv de acest fel, adesea se interpretează și se judecă greșit ca fiind unul egoist. Dar „Domnul Se uită la inimă” (1 Sam. 16:17). Cei care au o inimă egoistă, intenții egoiste, vor continua să iubească lucrurile lumii. În măsura în care acestora li se poate arăta că vine o nouă ordine a lucrurilor, în acea măsură cei egoiști nu vor fi în armonie cu schimbarea de dispensație.

Dacă un om ar conduce o mare întreprindere pentru beneficiul celor care ar avea ocazia de a se împărtăși din astfel de binecuvântări, acel om s-ar bucura că vine un timp mai bun. Un om care s-ar bucura cu adevărat să aibă un mai bun aranjament al afacerilor, n-ar avea spiritul care domină în prezenta ordine a lucrurilor. El ar avea Spiritul lui Dumnezeu, Spiritul Iubirii, spiritul care va stăpâni Noua Ordine a lucrurilor, care va stăpâni în timpul domniei de o mie de ani a lui Cristos.

Mulți au atitudinea minții care ar spune: „Patronul meu este bogat. Ori de cât de ori voi avea ocazia de a mă servi de banii lui, o voi face și voi lua cât mai mult posibil”. Astfel de oameni iubesc ordinea prezentă a lucrurilor, fie că sunt bogați, fie săraci. Foarte mulți săraci iubesc lucrurile acestei lumi și speră ca într-o zi să aibă parte de ele.

Există oameni care zic: „O, nu iubesc lumea și spiritul ei egoist! Din creștetul capului până în tălpi mă opun acestuia. Uneori îi spun soțului meu: „Ioane, aceasta este o lume foarte egoistă”. Apoi el răspunde: „Da, Maria, este. Peste tot oamenii caută totul pentru a-și satisface eul și dorințele egoiste. Dar în timp ce tu condamni căile lumii, totuși te delectezi în bunurile vieții oferite de hărnicia mea — automobilul, o casă plăcută etc.” Și trebuie să recunosc că are dreptate. Mă tem că n-aș putea fi fericită fără ele”. O astfel de persoană cu siguranță iubește lucrurile acestei lumi, chiar în timp ce le folosește potrivit.

Pare să fie o acuzație serioasă a spune că oricine este în acea atitudine a minții care iubește lumea și lucrurile care îi aparțin, nu are iubirea Tatălui în el. Noi nu înțelegem însă că unul ca acesta nu iubește pe Tatăl sau că Tatăl nu-l iubește. Se pare că apostolul adresează acest mesaj Bisericii. Cei care au fost adoptați în familia lui Dumnezeu trebuie să continue să-L iubească, sau altfel nu vor fi socotiți ca membri ai acelei clase.

Care deci este însemnătatea deplină a acestei expresii — „Dragostea Tatălui nu este în El?” Pentru noi aceasta ar însemna că Dragostea Tatălui n-a obținut control deplin asupra inimii sale, și aceasta ar însemna că în cele din urmă, dacă nu câștigă victorie asupra dispozițiilor sale egoiste — acesta nu va fi acceptat ca fiu.

Peste tot în jurul nostru există acest spirit al egoismului. Fiecare copil al lui Dumnezeu trebuie să fie cu ochii în patru împotriva acestuia și împotriva dorinței de a participa la lucrurile acestei lumi. Noi trebuie să ne străduim să fim în acea stare care este plăcută Tatălui. Trebuie să încercăm să scăpăm de spiritul lumii și să fim umpluți de Spiritul Tatălui. Aceasta n-ar însemna că nu trebuie să apreciem lucrurile frumoase, sau că nu trebuie să ne placă să vedem pe alții străduindu-se să beneficieze de lume; dar că noi nu trebuie să fim mulțumiți cu nici unul din aceste lucruri, în ceea ce ne privește pe noi.

DOUĂ FELURI DE MOTIVE

Orice talent am poseda, să-l folosim pentru binele omenirii în orice fel de lucrare care ar fi pentru gloria lui Dumnezeu. Chiar și într-o lucrare bună am putea fi angajați datorită spiritului lumii, mai degrabă decât datorită spiritului lui Dumnezeu; adică, ar putea fi făcută pentru ceea ce am obține de la alții în ceea ce privește banii, onoarea sau influența; sau, pe de altă parte, ar putea fi făcută pentru binele pe care dorim să-l facem altora.

Cel mai înalt din toate serviciile este cel al servirii Cuvântului lui Dumnezeu. Chiar și acest serviciu nobil ar putea fi urmărit din unul din cele două motive — Iubirea pentru Tatăl sau iubirea pentru sine. Se pare că există unii angajați în serviciu doar pentru pâini și pești, pentru poziția onorabilă pe care le-o dă în lume, sau pentru că nu știu altceva care i-ar servi pe ei mai bine.

Apoi, există fără îndoială din aceia care au intrat în slujire, nu pentru motive egoiste, ci pentru că doresc să servească pe Dumnezeu, să servească Adevărul, să servească pe poporul Său. Numai Domnul cunoaște ce a atras pe cineva să intre în slujire. Dar întrucât trăim în ziua care va încerca lucrarea fiecăruia, Dumnezeu va dovedi de ce fel este — va arăta motivul din spatele faptei.

Cei care servesc doar din spirit lumesc vor fi iritați de orice îndreaptă spre Adevăr; și în măsura în care interesele lor pământești suferă, vor fi furioși. Cei care au un spirit corect însă, se vor bucura în orice va fi de ajutor pentru omenire, în orice este spre slava lui Dumnezeu, în orice va face Biblia mai ușor de înțeles.

De fapt, putem presupune că, în ceea ce privește Biserica, adevărata probă este a dovedi dacă iubim lumea — lucrurile din prezent — sau dacă iubim pe Dumnezeu în mod suprem. Pe măsură ce timpul trece, va fi chiar imposibil să se armonizeze spiritul iubirii și spiritul egoismului. Cei care iubesc pe Dumnezeu vor fi complet în dezarmonie cu spiritul lumii rele actuale.

Nu iubiți lumea!

Cel în a cărui inimă și-a găsit loc

Iubirea deșertăciunii,

Acela închide afară

Lumea de sus a îndurării.

Nu iubiți lumea!

Oricât de frumoasă pare;

Această lume deșartă cine o iubește,

Iubirea lui Dumnezeu în El nu locuiește.”