Vol. 16 Ianuarie-Februarie 2009 Nr. 2

EDITORUL LA CONGRESUL INTERNAȚIONAL AL PURITĂȚII

R 5360 W. T. 1 decembrie 1913 (pag. 361-362)

Cu câteva săptămâni în urmă, guvernatorul Statului New York, Glynn, a numit pe editorul Turnului de Veghere ca delegat pentru a reprezenta Statul New York la al șaptelea Congres Internațional al Purității, care urma să se țină la Minneapolis, Minn., între 7 și 12 noiembrie.

((1129))

Am participat la Congresul Purității și acolo am întâlnit mai mulți bărbați și femei nobili, care luptă vitejește să curme diferitele forme de boală și viciu care se abat peste omenire cu rapiditate alarmantă.

Duminică, 9 noiembrie, am fost numiți de către Comitetul de Organizare a Congresului Purității să vorbim la Teatrul Schubert din Minneapolis, sub auspiciile adunării locale a AsociaȚiei InternaȚionale a StudenȚilor Bibliei. Sala a fost plină. Subiectul nostru a fost „Plata pĂcatului Și rĂsplĂȚile puritĂȚii”, din textul: „Plata păcatului este moartea, dar darul harului lui Dumnezeu este viața veșnică în Hristos Isus, Domnul nostru”. Rom. 6:23.

Numai Dumnezeu poate da biruința

N-am intrat în statistici ca să dovedim că păcatul este în lume și se manifestă în multe forme — în corupție politică, în corupție fizică sau boală, corupție morală sau necurăție, și în diferitele lor ramificații. Ne-am străduit să intrăm mai adânc, să arătăm de ce ființele umane s-au născut în lume cu înclinații sau tendințe păcătoase. După ce am găsit cauza, sursa păcatului, am discutat remediul și am arătat de ce toți oamenii buni ar trebui să se unească în împotrivirea lor la păcat și în străduința de a-l curma; deși experiența a dovedit că nici un mijloc din lume nu-l va vindeca.

Omenirea trebuie să-l combată continuu, nu numai să constate că păcatul, impuritatea izbucnește în alte locuri sau în alte forme. Este ca lupta cu focul sau cu o boală molipsitoare. A înceta înseamnă a fi biruit. Totuși, în mijlocul bătăliei pentru puritate, în timp ce suntem convinși că este necesară vigilență continuă, și atunci numai parțial eficientă, este interesant să știm că toți care sunt de partea purității luptă de partea lui Dumnezeu, și că la timpul și în felul Său, El va veni în ajutorul nostru și ne va da o biruință completă. Atât de completă va fi biruința, încât nu va mai fi suspin și plâns și moarte; nu va mai fi tristețe sau durere, fiindcă nu va mai fi păcat, nu va mai fi impuritate. Condițiile cerești vor fi venit pe pământ, care atunci va fi un Paradis peste tot. Isa. 35.

Noi admitem că această vedere a situației este tocmai inversul teoriei populare a evoluției. Oamenii gânditori își dau seama tot mai mult că minunatele binecuvântări ale zilelor noastre, materiale și intelectuale, nu susțin teoria supraviețuirii celui mai potrivit și a progresului general, fizic și intelectual. Tendința este coborâtoare. Debilitatea mintală, alienarea mintală și degenerarea morală sunt în creștere, și se manifestă în general în familiile celor bogați și educați. Progresul zilelor noastre trebuie pus pe seama lui Dumnezeu și trebuie considerat ca o inaugurare a Erei noi, Împărăția Mesianică, de mult promisă.

Dumnezeu nu este răspunzător

Numai Biblia explică situația actuală. Numai ea ne spune de ce atât de mulți se rătăcesc. Copiii se nasc cu instincte rele, imorale, împotriva cărora ei și societatea trebuie să ducă o luptă continuă. În Psalmul 51:5 citim: „Iată că sunt născut în nelegiuire și în păcat m-a conceput mama mea”. Aici este explicația. Noi moștenim tendința spre păcat și unii moștenesc mai mult din ea decât alții. Puțini își dau seama de caracterul sacru și de responsabilitatea părintească. Puțini părinți își dau seama ce mult au ei de-a face cu starea morală și fizică a copiilor lor, nu numai în creșterea lor după ce s-au născut, ci și în calitățile care li se transmit când sunt concepuți și în timpul perioadei de gestație.

Nimeni să nu înțeleagă din ceea ce am spus că un copil se poate naște perfect, fizic, mintal sau moral. Semințele păcatului și ale degenerării au fost implantate cu mult înaintea părinților noștri direcți. După cum asemănarea fizică persistă de la bunic la nepot, tot așa persistă și trăsăturile și tendințele morale, impuritățile sângelui și ale idealurilor. Biblia ne duce înapoi până la primul bărbat și la prima femeie, spune istoria neascultării lor de Dumnezeu, și spune că atunci când Adam și Eva au păcătuit, s-au despărțit de părtășia cu Dumnezeu și au intrat sub sentința „Veți muri negreșit”. Atunci a început tendința coborâtoare, care a crescut cu avânt de atunci încoace.

Biblia ne asigură că Dumnezeu l-a creat pe om perfect, în chipul și asemănarea Sa, și vedem peste tot o confirmare a acestui fapt. În aproape fiecare ființă umană mai persistă încă o anumită măsură de caracter moral, în pofida celor 6.000 de ani de la cădere. Asemănarea de caracter a Creatorului se poate observa în unii mai mult, în alții mai puțin; dar toți sunt păcătoși, nici unul nu ajunge la slava lui Dumnezeu — nu ajunge la asemănarea divină acordată inițial rasei noastre. Dumnezeu nu este răspunzător; fiindcă, așa cum declară Scripturile, toată lucrarea Sa este perfectă (Deut. 32:4). El a fost pe deplin îndreptățit să-i separe de Sine pe primii noștri părinți neascultători și să-i condamne ca nevrednici de favoarea Sa și de viață veșnică, sub sentința „Veți muri negreșit”.

De atunci rasa a fost sub domnia Păcatului și a Morții. Păcatul a câștigat tot mai mult control. Și tendința naturală a păcatului este spre moarte. N-a fost nepotrivit ca omenirea să caute prin medicamente și chirurgie și în orice alt mod imaginabil să se ușureze de poverile Păcatului și ale Morții. Efortul acesta a dezvoltat caractere nobile în lume.

Lupta împotriva Păcatului și a Morții se duce încă. Totuși, medicii noștri își dau seama că bolile mintale și fizice ale rasei sunt în creștere, înmulțire, și că studiul, cunoștința și îndemânarea lor nu sunt capabile să țină pasul. ((1130)) Acest Congres al Purității ne asigură de aceleași lucruri în privința imoralității. Nu trebuie să slăbim eforturile nici o clipă. Fiecare bărbat și fiecare femeie buni trebuie să fie treji să contracareze cât se poate de înțelept și plin de forță influența acestei domnii a Păcatului și a Morții. Privind lucrarea care se face în această direcție, ne bucurăm să vedem o armată atât de nobilă luptând pentru binele general. Admirăm pe toți lucrătorii sinceri pentru reformă în toate direcțiile.

Nu-L interesează pe Dumnezeu?

Așa cum noi ne dăm seama de interesul nostru adânc față de binele omenirii, ar fi ciudat dacă pe Atotputernicul Creator nu L-ar interesa rasa pe care creat-o și pe care a condamnat-o pe drept la moarte. Biblia arată că Dumnezeu iubește și acum lumea și că El are un plan mare pentru recuperarea omului din păcat, necaz și moarte. Confuzia creștinilor din trecut s-a ivit din faptul că n-au avut o vedere suficient de largă a caracterului și planului divin. Odată neam întrebat de ce Dumnezeu n-a binecuvântat în mod special pe reformatori și să-Și folosească puterea ca să distrugă elementele vicioase și corupătoare ale societății. Dar acum lumina Dimineții Milenare răsare. Biblia explică de ce a permis Dumnezeu domnia Păcatului și a Morții; și înțelegerea acestei taine este o binecuvântare.

Învățătura Bibliei în privința pedepsei păcatului nu este ceea ce am fost învățați în crezurile Veacurilor Întunecate. Învățătura Bibliei arată că este într-adevăr o pedeapsă îngrozitoare pentru păcat, dar nu pedeapsa chinului veșnic, așa cum am presupus odată. Plata păcatului este moartea, iar viața veșnică este un dar de la Dumnezeu, care va fi acordat numai celor care cred, prin Cristos. Ca atare, cei răi nu pot primi viață veșnică. „Ei vor pieri”; „Nimicește pe toți cei răi.” Dar câți sunt de fapt răi, este întrebarea. Câți preferă păcatul în locul dreptății? Câți ar prefera să fie drepți, mai degrabă decât nedrepți, dacă n-ar fi tendința depravată care predomină în ei și influența din partea altora la care ei sunt vulnerabili?

Satan, păcatul și moartea vor fi distruse

Prin elaborare considerabilă asupra Scripturilor, am arătat că Dumnezeu Își iubește adânc creaturile, nu numai Biserica, ci și lumea. El a iubit omenirea „pe când eram noi încă păcătoși”. Dumnezeu desfășoară un mare plan de Mântuire care va ajunge la fiecare membru al rasei și va aduce fiecăruia ocazia recuperării depline din păcat și moarte — fie în viața aceasta fie în cea viitoare. În acest scop Cristos a murit pentru toți. Începând cu Cincizecimea, lucrarea lui Dumnezeu a fost să cheme, să încerce, să probeze o clasă aleasă, o clasă foarte loială și foarte credincioasă, ca să fie comoștenitori cu Isus în Împărăția glorioasă a Dreptății. Această Împărăție va fi stabilită pe pământ, și nu numai că va înlătura pe Satan, Păcatul și Moartea, ci și va restabili la perfecțiune umană pe toți cei care se vor dovedi voitori și ascultători, sub lumina și ocazia acordate lor atunci.

Între timp, domnia Păcatului și a Morții n-a fost lipsită de valoare. Ea a dat lecții foarte instructive, atât îngerilor cât și oamenilor, în privința sfințeniei lui Dumnezeu și a caracterului rațional al cerințelor Lui. A demonstrat că toate creaturile lui Dumnezeu trebuie să fie sfinte, pure, pentru a se bucura de binecuvântările Sale, pe care El nu le dă altora. Cei care au ceva cunoștință și apreciere a dreptății să fie treji să servească dreptății, purității, Adevărului, în măsura în care își dau seama de acestea și văd groaznicele rezultate ale păcatului și ale impurității. Toată lumea ar trebui să știe că numai urmașii serioși ai lui Cristos vor câștiga marele premiu al comoștenirii cu El în Împărăție. Totuși, este adevărat în privința întregii lumi că ceea „ce seamănă omul aceea va și secera”.

Cu alte cuvinte, cei care servesc păcatul și se depravează pe ei și pe alții, se degradează în măsura cunoștinței și voinței lor în privința aceasta. Și în măsura în care caută să trăiască drept, curat, sobru, în același grad sunt folositori altora și se pregătesc pentru o stare mai favorabilă la Înviere. Deși toți adorm în moarte, fiecare va veni afară în marea Zi a Învierii, care va dura o mie de ani. Ei vor veni în stări mai favorabile sau mai puțin favorabile, la mai multă sau mai puțină rușine și dispreț, ca să primească puține sau multe lovituri, sau pedepse, și după măsura cunoașterii sau necunoașterii voii Stăpânului — calea dreptății.

Îndemn la străduință în studiul Bibliei

Dacă ar fi mai bine înțeleasă relatarea Bibliei, caracterul ei rațional ar atrage un număr mai mare și influența ei ar fi o binecuvântare, fizic, moral, în toate felurile. Să ne dăm silința în studiul Bibliei, pe linii nesectare. A ne apropia de Dumnezeu înseamnă a veni în legătură cu puterea lui Dumnezeu, care dă biruință asupra păcatului în inimă și care va potrivi și pregăti creștini adevărați pentru marea lucrare a viitorului, când vor fi moștenitori ai lui Dumnezeu și comoștenitori cu Isus Cristos, Domnul lor, în acea Împărăție care va binecuvânta toată omenirea, și pentru care ne rugăm: „Vie împărăția Ta, facă-se voia ta precum în cer așa și pe pământ”.

Între timp, cei care se pregătesc pentru lucrarea viitoare și cooperează cu Dumnezeu în lucrarea harului în inimile lor în prezent, să fie bucuroși să participe potrivit ocaziilor la toate reformele morale din prezent, sau cel puțin din solidaritate să sprijine mâinile celor care sunt angajați în aceste reforme; ca, de exemplu, Federația Internațională a Purității.