MARELE NOSTRU PURTĂTOR DE POVERI

„Aruncând asupra Lui toate îngrijorările voastre, căci El Însuși îngrijește de voi.” 1 Petru 5:7.

R5508 W. T. 1 august 1914 (pag. 230-231)

Aceste cuvinte de mângâiere ale apostolului Petru sunt adresate Bisericii lui Cristos; și toți care sunt din poporul Domnului își dau seama desigur că avem parte de griji și greutăți în viață, care ne dezorientează. Aceste griji ale vieții vin și peste cei care sunt din lume — peste unii mai mult și pentru alții mai puțin. Dar în mod sigur ele vin peste toți care sunt copiii lui Dumnezeu.

Cuvântul grijă este folosit în două moduri diferite. Gândindu-ne la cuvânt în sensul de a exercita o gândire cuvenită și de a acorda o atenție cuvenită lucrurilor care ne sunt încredințate, sau de care suntem răspunzători, am putea fi în pericolul de a înțelege greșit textul nostru. Cuvântul grijă însă foarte adesea conține ideea de îngrijorare, de tulburare a minții; și așa este folosit de apostol în acest loc. Apostolul Pavel spune de asemenea: „Nu vă îngrijorați de nimic” — nu vă faceți griji pentru nimic, nu vă neliniștiți de nimic. Astfel am putea reda cuvintele sf. Petru: „Aruncați toată grija asupra Lui; căci El Se îngrijește de voi”.

Importanța lucrurilor mici

Sfatul apostolului nu este ca noi să respingem orice simț de resposabilitate și să încetăm a avea grijă în privința datoriilor și obligațiilor noastre. Bineînțeles că toți suntem de acord că bărbatul sau femeia care nu se îngrijesc de nimic, în acest sens potrivit, vor fi total nepregătiți pentru orice poziție în viață. Observăm adesea dovezi din partea unora care nu sunt destul de atenți. Poate că tapetul de pe ((876)) perete a fost stricat din neglijență sau mobila a fost zgâriată; ușile sunt trântite sau lăsate deschise când ar trebui închise pentru a păstra căldura etc. Unii ar putea spune: O, acestea sunt lucruri foarte mici! Dar cine este neglijent, nepăsător și neatent în aceste lucruri, foarte probabil că nu este vrednic de încredere în lucrurile mai mari.

Pentru noi personal este dureros să vedem aceste lucruri; și fără îndoială este la fel pentru toți cei care exercită o grijă cuvenită. Copiii lui Dumnezeu, reprezentanții Lui înaintea oamenilor, nu trebuie să umble făcând gafe în lume sau să deranjeze pe alții inutil, fie că sunt frați sau oameni din lume. Influența noastră pentru bine poate fi în mare măsură stricată prin neatenție față de ceea ce am putea numi lucrurile mici, dar care în realitate nu sunt așa. Există o zicală care este plină de înțeles: „Lucrurile mărunte fac perfecțiunea; dar perfecțiunea nu este un lucru mărunt”. Poporul Domnului trebuie să fie cei mai atenți oameni din lume.

Domnul nostru a spus: „Cine este credincios în cele mai mici lucruri, este credincios și în cele mari”; și reversul afirmației poate fi la fel de adevărat — că cel care este necredincios în puțin, este necredincios și în mult (Luca 16:10). Aceste lucruri mici din viața de zi cu zi se pot dovedi a fi probe mai hotărâtoare ale caracterului adevărat decât lucrurile care par mai mari. Mici amabilități, mici acte de considerație față de alții, cât înseamnă acestea! Cât de mult afectează ele adeseori fericirea celor din jurul nostru și influența noastră ca ambasadori ai lui Cristos! Astfel că trebuie să exercităm multă grijă și atenție în privința cuvintelor noastre, a acțiunilor noastre și a orice cu ce avem de-a face. Nu aceasta este grija pe care trebuie s-o aruncăm asupra Domnului ca să o poarte. Aceasta trebuie să o purtăm noi.

Experiențele noastre supravegheate de Domnul

Putem să fim siguri că Dumnezeu este cea mai atentă Ființă din Univers. El nu este grijuliu în sensul în care este folosit cuvântul în textul nostru — în sensul îngrijorării și al neliniștii minții — ci este plin de grijă în sensul corect și potrivit. Există griji care vin asupra poporului Domnului pentru că sunt hărțuiți de Adversar. Domnul permite aceste experiențe chiar pentru scopul de a face pe poporul Său să-și arunce grija asupra Lui, de a-i aduce mai aproape de El, de a-i învăța îndurare răbdătoare, de a le arăta mai deplin nevoia lor de El, completa lor neputință și nenorocire fără El.

Dar îngrijorările și frământările — neliniștile care ne-ar împiedica în serviciul Domnului, care ne-ar priva de pacea în Domnul — trebuie înlăturate, nu neglijent însă, ci inteligent, cu gândul că Isus, marele nostru Purtător de poveri, ne-a invitat, da, ne-a îndemnat, să aruncăm toată grija noastră asupra Lui — tot ce ne-ar tulbura pacea. El ne va face sarcina și necazurile ușoare. Aceasta este o odihnă a credinței și nu poate fi atinsă altfel decât prin credință în iubirea Lui, credință în promisiunile Lui.

Grija Tatălui nostru pentru copiii Săi

În fiecare zi pe care o trăiește, creștinul trebuie să se bazeze tot mai mult pe Domnul. Trebuie să-și dea seama mai mult decât înainte că Tatăl nostru ceresc, care S-a îngrijit de iarba de pe câmp și de păsările cerului, Se îngrijește cu mult mai mult de copiii Săi decât de flori și decât de multe vrăbii, și că El are un plan și pentru lume — un aranjament pentru binecuvântarea ei la timpul potrivit. Dar noi am intrat deja în binecuvântarea Domnului; am devenit deja copiii Lui și suntem în grija Lui specială. Și „cum se îndură un tată de copiii lui, așa Se îndură Domnul de cei care se tem de El” — cei care Îl respectă.

Nu putem fi copii credincioși ai lui Dumnezeu dacă suntem plini de îngrijorare. Îngrijorarea este un lucru, dar grija cuvenită este altul. Noi trebuie să fim mai atenți în fiecare zi și astfel să fim în stare să ne îndeplinim obligațiile față de lume în general, față de familiile noastre, față de noi, față de frați și față de Domnul — să-I facem Dumnezeului nostru un serviciu mai eficient.

Nu trebuie să fim tulburați și neliniștiți unde ne vom cumpăra următorul costum de haine. Avem un costum de haine pentru prezent, așa cum S-a îngrijit Domnul să ne dea; și trebuie să facem tot ce putem pentru a ne aproviziona cu lucrurile necesare. Dacă Domnul nu ne va da niciodată haine la fel de bune ca și ale altora, sau hrană la fel de bogată și gustoasă, să nu ne facem griji, ci să fim mulțumiți cu orice aranjează providența Sa pentru noi și să acceptăm recunoscători. El ne va da ce este mai bun — ce este pentru binele nostru ca Creaturi Noi. Să nu ne îndoim, nici să nu ne temem că nu Se va îngriji de nevoile noastre. El știe totul despre situația noastră și nu este indiferent față de bunăstarea noastră. „Smeriți-vă deci sub mâna cea tare a lui Dumnezeu, pentru ca, la timpul potrivit, să vă înalțe, aruncând asupra Lui toate îngrijorările voastre; căci El Însuși îngrijește de voi.”

Cât de necesară este această umilință înaintea lui Dumnezeu și cât de încurajatoare și de prețioasă este această asigurare iubitoare! În timp ce înaintăm pe această cale binecuvântată marcată de Domnul nostru, să învățăm tot mai mai mult că nu trebuie să cerem nimic potrivit voinței noastre, ci numai ca voia Sa să se facă în noi și pentru noi. Înțelepciunea Sa nu greșește. Să-I spunem Domnului despre toate poverile noastre, mari și mici, și să ne însușim iubirea și simpatia Lui, aplicând în inimile noastre balsamul Cuvântului Său, al promisiunilor prețioase care sunt moștenirea celor care sunt ai Lui, încrezândune în El, că El este în stare și doritor să ne satisfacă fiecare nevoie — da, că Îi place să ne binecuvânteze astfel, dacă rămânem în iubirea Lui.

„Cât de puternică și dulce grija Tatălui este!
Cuvintele ca muzica în aer vin,
Răspunzând la șoapta rugăciunii mele —
«El are grijă de tine!»

Atunci nimic nu mă poate răni, umbră sau lucire,
Nimic ce este rău nu poate atinge ce sunt sau ce este al meu,
Fiindcă Tu, cu tandrețea Ta divină,
Ai grijă de mine!”