Pagina 72

ODIHNA CINCIZECIMII

Cincizecimea, ziua a cincizecea, era ziua jubiliară, după cum și anul al cincizecilea era anul jubiliar. Ziua a cincizecea urma ciclului zilelor de sabat (7x7=49), după cum și anul jubiliar urma ciclului anilor de sabat (7x7=49). După cum antitipul zilei jubiliare i-a introdus pe credincioși în odihna credinței la Cincizecime, tot așa antitipul anului jubiliar va introduce lumea în glorioasa odihnă din Împărăția lui Mesia și în relația Noului Legământ cu Dumnezeu. Astfel explică Sf. Pavel: „Noi care am crezut intrăm în odihnă”. Toți care sunt cu adevărat ai lui Cristos pot avea o odihnă de sabat prin credință și pot avea încredere tot timpul, nu numai în ziua a șaptea sau în ziua întâi. Pentru ei fiecare zi este o zi de odihnă prin credință în sacrificiul lui Cristos - un sabat pentru suflet - simbol al odihnei cerești.
Nimeni n-a putut intra în această odihnă de sabat până când Isus a deschis calea. Moartea Lui a fost necesară ca preț de răscumpărare pentru om. Învierea Lui a fost necesară pentru a putea aplica acel preț pentru noi. El S-a înălțat pentru a Se înfățișa înaintea lui Dumnezeu ca Avocat pentru ucenicii Săi. El le atribuie meritul pentru a le acoperi imperfecțiunile și pentru a face ca sacrificiul lor să fie acceptabil pentru Dumnezeu, ca ei să poată suferi cu El și să fie slăviți cu El. Pentru credincioși rămâne o odihnă încă mai completă - care va fi obținută prin schimbarea învierii. Evr. 4:3, 9, 11.
Sub îndrumarea lui Isus, apostolii, urmașii Lui, urmau să-și înceapă lucrarea numai după primirea binecuvântării de la Cincizecime - Spiritul sfânt - dovada acceptării lor ca fii ai lui Dumnezeu. Singurul lucru pe care l-au făcut înainte de a fi acceptați a fost alegerea unui succesor al lui Iuda; dar, evident, Dumnezeu n-a recunoscut alegerea lor. La timpul cuvenit Dumnezeu a adus în față pe Sf. Pavel pentru a fi al doisprezecelea apostol - una din pietrele de temelie ale Noului Ierusalim (Apoc. 21:14). Eroarea de a presupune că apostolii au avut ca succesori pe episcopii Bisericii a fost una costisitoare. Aceasta a dus și la alte erori grave.