SEMNELE PREZENȚEI REGELUI

„Cine va putea însă să sufere Ziua venirii Lui? Cine va rămâne în picioare când se va arăta El? Căci El va fi ca focul topitorului și ca leșia înălbitorului?” Maleahi 3:2 .

W.T. 1 Iulie 1916 (pag. 195-197)

Cuvintele profetului, date în textul nostru, se referă la încheierea prezentei vârste Evanghelice. Este aceeași Zi despre care a profețit Apostolul Pavel când a spus: „Lucrarea fiecăruia va fi dată pe față, Ziua o va face cunoscută, căci se va descoperi în foc, și focul va dovedi cum este lucrarea fiecăruia” (1 Cor. 3:13). Este Ziua despre care Apostolul Petru a scris atât de grăitor când a spus că în Ziua cea mare a Domnului, cerurile vor fi în foc și elementele se vor topi de marea căldură, și că pământul cu toate lucrările de pe el vor fi arse (2 Petru 3:10). Este Ziua despre care a vorbit Profetul Țefania când a zis că în Ziua cea mare a Domnului tot pământul va fi mistuit de focul geloziei lui Dumnezeu (Țef. 3:8). Isaia, Ieremia și mulți dintre profeții credincioși ai lui Dumnezeu au profețit despre această zi. Profetul Daniel a fost informat de către îngerul Domnului că în Ziua aceea va fi „un timp de strâmtorare cum n-a fost de când sunt popoare” (Dan. 12:1). Domnul nostru Isus însuși a adeverit această profeție și a adăugat că după aceea nu va mai fi niciodată un astfel de timp. Mat. 24:21, 22.

Scripturile numesc această Zi „Ziua Domnului”, „Ziua lui Iehova”, „Ziua lui Dumnezeu”, „Ziua lui Cristos”, „Ziua răzbunării”, „Ziua cea mare și însemnată” etc. Este Ziua în care ordinea cea veche trebuie să piară și ordinea cea nouă trebuie să fie introdusă. Prezicând această Zi, atât profeții cât și apostolii vorbesc despre clasa care va sta în această Zi, în timp ce toți ceilalți vor cădea. Sf. Pavel spune că tot ce se poate clătina va fi clătinat; și că numai Împărăția care va fi atunci stabilită, și care nu se poate clătina, va rămâne (Ev. 12:25-29). Ordinea societății prezente — sistemele bisericii nominale, instituțiile financiare, instituțiile politice — toate — se vor dărâma.

În timpul vârstei Evanghelice mulți care n-au fost creștini s-au asociat cu Biserica. Oamenii din lumea civilizată de astăzi se numesc pe sine „creștini”, spre a se deosebi de popoarele pe care ei le numesc „păgâne”, cu toate că din punct de vedere scriptural toți sunt păgâni — neamuri. Printre toate aceste diferite popoare găsim multe religii, ai căror adepți devotați pretind că s-au consacrat lui Dumnezeu. Dar piatra de încercare prin care pot fi probate aceste pretenții este Cuvântul lui Dumnezeu. Vezi Galateni 1:6-9. Numai adevăratei Biserici a lui Cristos îi va da Dumnezeu Împărăția Mesianică. Unii care într-adevăr Îl au pe Cristos și lucrarea Sa de sacrificiu ca temelie vor fi salvați, dar cu prețul tuturor faptelor lor, structurii caracterului lor, pe care „focul” din această Zi le va consuma. Clasa neghină din bisericile nominale va fi legată și arsă, nu ca indivizi, ci ca creștini pretinși; adică se va vedea că pretențiile lor sunt fără temei. Ei vor ajunge să vadă în ce mare eroare au fost — cât de departe au fost de adevăr.

„MÂNTUIȚI CA PRIN FOC”

Cei care sunt pe Stânca Isus Cristos, singura Temelie adevărată, sunt aceia care L-au acceptat pe Isus ca jertfa de răscumpărare a lor, și prin El s-au consacrat în întregime lui Dumnezeu. Toți aceștia au fost „chemați într-o speranță a chemării lor” (Ef. 4:4). Mulți dintre aceștia nu vor reuși să-și facă chemarea și alegerea sigură și ((161)) vor suferi mare pierdere. Ei n-au zidit cum se cuvine pe această Temelie, Cristos, o structură de aur, argint și pietre scumpe de Adevăr și loialitate din toată inima față de Domnul. Ei vor suferi pierderea Împărăției, și prin multă strâmtorare vor ocupa un loc mai jos, în fața Tronului — nu conducători, ci servi vrednici de cinste ai clasei conducătoare. Toți care au fost concepuți de Spiritul sfânt trebuie, după cum am arătat în altă parte, fie să se nască pe plan spiritual, fie să-și piardă cu totul viața. Cei care se vor dovedi cu totul credincioși se vor naște ca ființe spirituale. Cei care nu vor fi cu totul credincioși, și care vor pierde marele „premiu”, dar care nu-L vor nega pe Domnul care i-a cumpărat, se vor naște ființe spirituale de un ordin mai jos.

Strâmtorările care caracterizează sfârșitul acestei vârste îi vor trezi cu totul pe aceștia neglijenți. Noi înțelegem că anumite strâmtorări deosebite au venit peste cei din această clasă de-a lungul întregii vârste. Dar se pare că un număr mare dintre aceștia trăiesc acum, la încheierea vârstei; și aceștia trebuie să treacă prin „strâmtorare mare” și trebuie să-și spele hainele murdare și să le albească în sângele Mielului ( Apoc. 7:9-17). După purificarea lor, ei vor avea o parte binecuvântată, dar mult mai puțin glorioasă decât aceea la care au fost chemați.

În scrierile sale Apostolul Pavel pune accent deosebit pe importanța fundamentală a învățării corecte a doctrinei. N-avea importanță dacă Pavel sau Apolo sau chiar un înger din cer învăța ceva, aceasta trebuia să fie în armonie cu doctrinele-temelie care le fuseseră date lor de Domnul (Gal. 1:6-12). El a asigurat Biserica de faptul că ceea ce el învățase era de la Dumnezeu, și chiar dacă un înger le-ar aduce o altă Evanghelie, aceasta ar fi o dovadă că un asemenea înger s-a abătut de la loialitatea față de Domnul. Faptul că Isus Cristos a murit pentru a asigura prețul de răscumpărare pentru Adam și pentru rasa lui este doctrina temelie a Bisericii, care a fost primită de la Isus însuși și de la credinciosul Său purtător de cuvânt, și care a fost arătată în tipurile Legii date divin. Oricine a învățat cu credincioșie acest adevăr fundamental, a fost de un ajutor real pentru poporul lui Dumnezeu. Dar chiar și un asemenea învățător i-ar putea ajuta să zidească, chiar pe această temelie cuvenită, o structură de credință și caracter care să nu reziste la probele marii Zile a Domnului; pentru că focul acestei Zile în mod sigur va dovedi natura acestei structuri. În consecință, atât profesorul cât și elevul vor suferi pierdere și vor fi mântuiți numai „ca prin foc”.

INVULNERABILITATEA ADEVĂRULUI

Această profeție din textul nostru este încă în proces de împlinire. „Focul topitorului” își face acum lucrarea, și mii și zeci de mii cad peste tot în jurul nostru. Întrebarea Profetului este foarte potrivită pentru acest timp. Vedem că învățăturile false, care au venit de-a lungul acestor multe secole de când au adormit apostolii, au făcut omenirea incapabilă să judece corect asupra subiectelor religioase. În trecut și noi am avut propriile noastre experiențe în această privință. Ori de câte ori se menționa ceva religios, se părea că ne pierdem judecata sănătoasă. Acum ne-a dispărut teama că suntem pedepsiți dacă ne folosim rațiunea. Ne-am întors la învățăturile lui Isus și ale apostolilor, și le găsim mărețe și frumoase.

Cei care au învățat erori se vor rușina în curând (Is. 66:5), deoarece focul acestei Zile va manifesta tuturor numai Adevărul. Nici o putere, nici o limbă, nici o pană nu poate avea succes în contrazicerea Adevărului, a marelui plan al vârstelor. El este puternic în fața vrăjmașilor și în fața tuturor celor care-l atacă, și în curând nechibzuința dușmanilor lui va fi arătată întregii lumi. „Acolo va fi plânsul și scrâșnirea dinților.”

SEMNIFICAȚIA PREZENȚEI REGELUI

Venirea regelui să-Și ia Împărăția va însemna o examinare, judecare și tratament atât personal și național, cât și al bisericii. Când Împărăția va fi pe deplin inaugurată, va însemna curmarea viciului într-o manieră și într-un grad cum n-a fost încercat de nici un reformator pământesc. Nu va fi nici o îngăduință de a face rău în nici o formă. Singura libertate acordată va fi libertatea de a face bine. Nu este de mirare că atât de puțini se bucură la vestirea întoarcerii Regelui de drept al pământului pentru a domni. Pentru mulți aceasta va însemna pierderea avantajelor lor prezente asupra semenilor. Pentru mulți va însemna interzicerea și îndepărtarea păcatelor pe care acuma și le îngăduie și de care se bucură.

Dar nu numai că Regele și Împărăția vin, ci sunt aici; iar prezentele tulburări și clătinări din biserică și stat, și trezirea generală a poporului, sunt rezultatele influențelor care emană de la Rege și de la Împărăție. Deși oamenii nu știu, lovirea produsă de Împărăția lui Dumnezeu este cea care pregătește chiar acum eșuarea tuturor împărățiilor pământului, pentru a se deschide calea stabilirii dreptății în lume, pentru ca inimile oamenilor să poată fi umilite și pregătite pentru Guvernul cel drept care trebuie să preia controlul pământului. Oamenii din lume nu-și pot da seama de aceasta; pentru că această Împărăție nu vine așa încât să se observe pe dinafară — cu prezentare și manifestare exterioară. De aceea ei nu pot zice: „Uite-o aici” sau „Uite-o acolo”.

În ciuda războiului îngrozitor care vuiește acum, devenind tot mai grozav și mai ucigător cu fiecare zi, aceștia continuă să spere la pace, încercând să se convingă pe sine și pe alții că în curând necazul trebuie să înceteze, și că apoi lucrurile vor continua ca și înainte. Ei se orbesc pe sine față de adevăratele condiții și refuză să creadă că Dumnezeu a hotărât să permită ca acest necaz să se întindă și să cuprindă întreaga lume, și să producă răsturnarea completă a ordinii prezente de lucruri. Egoismul, mândria și iubirea de bani le-a închis ochii. Dăm aici un extras dintr-un poem scris cu câțiva ani în urmă de un pastor creștin, care descrie convingător condițiile prezente și judecata lui Dumnezeu care trebuie să vină acum asupra lumii pentru binele lor durabil:

((162))

„Vai este Veacului acesta când auru-i zeu, și legea-i doar glumă solemnă,

Care pe infamii-ndrăzneți a zdrobi pe cei nobili și buni îi ajută!
Când Mamona-și aruncă peste milioane cu forță hamu-i aurit,
Cu biciu-i îmblânzește și-i mână pe căile largi de păcat;
În timp ce sub cer trâmbița Adevărului răsună slab peste toată această debandadă,
Iar praful și fumul pământului, precum și păcatul acoperă a cerului lumină binecuvântată.
Așteaptă apoi fulgerul! Fulgerele de foc ale lui Dumnezeu trebuie să despice-ntunericul ce sufocă,
În dreaptă mânie să purifice lumea în a Sodomei teribilă soartă.”

Dar noi suntem recunoscători că în timp ce judecățile unui Dumnezeu drept împotriva păcatului trebuie să vină acum, totuși rezultatele finale vor fi glorioase, când lumea va veni pedepsită, supusă, purificată prin grozavul botez de foc și sânge; când vor ajunge să vadă că păcatul, egoismul și corupția au produs rezultatul lor legitim. Atunci omenirea va fi gata să strige către Domnul și să tânjească după eliberarea Lui, și ei Îl vor implora, iar El se va ridica și-i va binecuvânta.

Însă venirea Regelui înseamnă multă strâmtorare și răsturnarea generală a împărățiilor acestei lumi care, în timp ce pretind a fi împărățiile lui Dumnezeu, de fapt sunt sub controlul „prințului acestei lumi”, Satan, a „domnului puterii văzduhului, a duhului care lucrează acum în fiii neascultării” (Ioan 14:30; 16:11; Ef. 2:2). Înseamnă clătinarea societății într-o manieră și într-o măsură cum niciodată n-a fost înainte, și atât de complet încât nu va mai fi necesară niciodată o altă clătinare (Ev. 12:26, 27). Înseamnă sfărâmarea în bucăți a imperiilor și guvernelor lumii ca vasele unui olar. Înseamnă trecerea „cerurilor” eclesiastice prezente și căderea multora din „stelele” lui strălucitoare. În prezent lumina soarelui adevăratei Evanghelii, și lumina lunii Legii cu tipurile și umbrele ei, sunt ascunse de norii groși ai înțelepciunii lumești. „Soarele se va preface în întuneric și luna în sânge.” Ioel 2:30, 31.

În timp ce mulți s-ar bucura să vadă societatea eliberată de multe din ulcerele ei egoiste, care-i storc viața, se pare că ei își dau seama că un Judecător atât de just și imparțial cum este Domnul ar putea să îndepărteze anumite păcate de mult îndrăgite de care ei doresc să se agațe; ei se tem să nu le fie atins egoismul personal. Și temerile lor sunt bine întemeiate. El va aduce la lumină toate lucrurile ascunse ale întunericului, și va corecta și suprima păcatul și egoismul, atât personal cât și public. El va expune adâncimile corupției de care niciodată înainte nu și-au dat seama. El va „face din judecată o linie și din dreptate un fir cu plumb; și grindina va surpa locul de scăpare al neadevărului și apele vor îneca adăpostul ascuns”. El va „răsturna pe cei ce locuiau pe înălțimi...cetatea îngâmfată (Babilonul) a doborât-o la pământ, . . . în țărână”. El va răsturna pe cei care au „făcut din minciună locul lor de scăpare”. Is. 28:15, 17, 18; 26:5, 6.

RIDICAȚI STEAGUL GLORIOS AL ADEVĂRULUI

Este scris că Ziua Domnului va veni ca un hoț și ca un laț peste întreaga lume, și că numai Biserica lui Dumnezeu deplin consacrată va fi în lumină și nu va fi luată prin surprindere. Mulți dintre consacrați au fost înșelați așteptând pe Regele ceresc să vină iarăși în trup. Ei au uitat că singurul motiv pentru care a venit în trup la prima venire a fost „pentru suferința morții” ca prețul corespunzător al omului; și că acum El este mult înălțat, o Ființă glorioasă spirituală. „Fiind omorât în trup, dar făcut viu în duh” (1 Pet. 3:18). Ei uită că Apostolul Pavel de asemenea a spus: „Chiar dacă am cunoscut pe Hristos după starea firească, totuși acum nu-L mai cunoaștem în felul acesta” (2 Cor. 5:16). Adevărații copii ai lui Dumnezeu ajung tot mai mult să vadă cum vine Învățătorul la a doua Sa venire, și nu se așteaptă să-L vadă în trup și cu ochii naturali.

Noi care știm că Regele Gloriei și Împărăția Sa binecuvântată sunt singurul remediu pentru nedreptățile și suferințele omului, trebuie să-i indicăm creației care suspină, mai degrabă spre Împărăție decât spre oblojelile propriilor lor metode care nu pot face nici un bine adevărat. Să le spunem care este sensul condițiilor prezente din lume, și cum, dincolo de tulburarea care se întinde acum peste lume, vor veni timpurile glorioase ale restabilirii prezise de toți sfinții proroci de la începutul lumii. Să le spunem că moartea lui Isus a fost prețul de răscumpărare pentru întreaga rasa lui Adam, și că întoarcerea Lui este nu numai pentru scopul de a elibera Biserica Sa, ci și de a lega pe Satan și a elibera pe toți prizonierii lui, inclusiv pe aceia care sunt în morminte, dând tuturor celor care voiesc o posibilitate de a veni la libertatea fiilor lui Dumnezeu, sub termenii Noului Legământ care va fi stabilit în curând.