Vol. 18, Martie-Aprilie 2011, Nr. 3

ACESTE LUCRURI AU FOST TIPURI”

Și aceste lucruri li s-au întâmplat ca exemple [în greacă tupos — tipuri] pentru noi, ca să nu poftim după lucruri rele, cum au poftit și aceia [Israelul tipic] Aceste lucruri li s-au întâmplat ca să ne fie exemple [în greacă tupos — tipuri] și au fost scrise pentru învățătura noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor. Astfel, deci, cel căruia i se pare că stă în picioare să ia seama să nu cadă.” 1 Cor. 10:6-12 .

R 5267 W. T. iulie 1913 (pag. 198-200)

Cuvintele sf. Pavel au o mare greutate pentru fiecare cititor al acestei reviste. Textul de mai sus, chiar și în Versiunea noastră Comună, este foarte tare, plin de forță, dar forța lui crește când observăm că în limba greacă este folosit cuvântul tip; căci un tip este un model foarte exact al antitipului, care este pe o scară mai largă.

Forța afirmației este și mai intensificată când observăm că se referă la Sfârșiturile sau Secerișurile Veacurilor. Apostolul a trăit în Secerișul Veacului Iudeu; și noi credem că trăim în antitipul acestuia, Secerișul acestui Veac Evanghelic. Mai mult, cuvintele apostolului în greacă implică o presiune sau probare specială legată de aceste Secerișuri — chiar o astfel de presiune și probare cum știm că au fost peste națiunea iudee în zilele lui Pavel, și chiar astfel de presiune și probare cum sunt peste creștinătate în zilele noastre — Secerișul sau Sfârșitul acestui Veac Evanghelic.

Literal, sf. Pavel a spus: Ele sunt scrise pentru învățătura noastră, pe care ne presează sfârșiturile veacurilor”. În altă parte același apostol îndeamnă în privința acestui timp, că poporul lui Dumnezeu trebuie să fie îmbrăcat cu toată armătura lui Dumnezeu” în această zi rea”, pentru a putea rămâne în picioare (Efes. 6:13). Aici el sugerează că în acest timp de Seceriș unii dintre noi ne-am putea simți prea încrezători în noi înșine și prin urmare insuficient de veghetori, de atenți. El îndeamnă: Cel căruia i se pare că stă în picioare să ia seama să nu cadă”. Cuvântul astfel din versetul 12 leagă acest pericol de căderea prin acele poticniri și căderi ale lui Israel care, spune apostolul, sunt tipuri pentru noi”.

Sugestiile altora

Un frate drag în adevăr ne scrie pe larg privitor la cele cinci experiențe diferite la care se referă apostolul ca tipuri pentru noi”. Studiindu-le pe acestea cu mare grijă, fratele gândește că el vede dublă împlinire a acestor tipuri în acest timp de Seceriș. El observă invazia Darvinismului printre poporul lui Dumnezeu, corespunzând cu invazia prepelițelor printre israeliții care pofteau după carne mai mult decât după mană. Învățăturile Evoluției ignoră afirmația Bibliei despre căderea omului, despre lucrarea răscumpărătoare a lui Isus și despre binecuvântarea finală a lumii prin Împărăția Sa, și dă poporului în locul lor doctrine lumești ca hrană religioasă; în special ideea că omul a evoluat din animale inferioare prin forțe naturale inerente. Această ispită peste creștinătate a condus la mari devieri, și prin aceasta mulți și-au pierdut speranțele spirituale, dacă nu chiar viața spirituală.

A doua ispită, ilustrată prin închinarea la vițelul de aur, fratele o înțelege a fi închinarea la sine și la lucrările proprii, în special evidențiindu-se prin mișcarea Criticii Radicale, în care conducătorii religioși, se pare iubindu-se pe ei înșiși, prezintă oamenilor produsul intelectului lor ca obiecte de închinare, în loc să-L țină pe Iehova, care este prezentat în Planul Scripturii ca perfect în Înțelepciune, Dreptate, Iubire și Putere, ca Acela la care trebuie să se închine. Închinarea la bani, de asemenea, el gândește că este însoțită de declinul închinării la adevăratul Dumnezeu. Această ispită a dus de asemenea la mult rău spiritual și la moarte spirituală.

A treia ispită de asemenea o interpretează simbolic, înțelegând-o că înseamnă combinații nepotrivite între lucrurile spirituale și lucrurile naturale, și între lucrurile adevărate și lucrurile false, reprezentate prin tendința de a amesteca religia cu plăcerea și cu obținerea banilor, și de asemenea dispoziția de a combina diferite religii cu politica. Și aceasta, sugerează el, a cauzat distrugerea considerabilă a spiritualității în creștinătate.

Proba a patra, numită de apostol ispitirea lui Cristos”, a fost o răzvrătire împotriva lui Moise, care L-a simbolizat pe Cristos. Poporul a dorit să o ia pe scurtătură prin țara lui Edom, intrând astfel în Țara Promisă, câtă vreme Moise i-a îndrumat pe o cale mai ocolită prin pustie. Fratele nostru vede în aceasta un tip, cum în zilele noastre se ridică în toate bisericile nominale o opoziție față de cărarea îngustă a sacrificiului de sine — călătoria prin pustie spre Canaanul de Odihnă — o dorință de a face o scurtătură, luând parte la plăcerile acestei vieți de acum și la părtășia lumii. Această ispitire este reprezentată prin îndepărtarea oficială a restricțiilor asupra conduitei creștinului, prin care a devenit popular pentru creștini să meargă la teatru, să citească romane, să practice jocuri, să fie oameni de societate și reformatori sociali și politici, cel mai înalt tip de lucrători creștini, se presupune.

Există un murmur împotriva cărării înguste” a uceniciei — un murmur împotriva glasului Domnului prin Scripturi, și împotriva tuturor celor care merg pe acea cale de pustie în urmele lui Isus și care îi învață pe alții să facă astfel. Șerpii înfocați au mușcat pe mulți din acești murmurători. Mulți sunt bolnavi din cauza acestor mușcături și numai o recunoaștere a eficacității sângelui Răscumpărătorului îi poate salva spre viață veșnică. Mulțumită lui Dumnezeu, pentru mulți dintre ei va exista o altă ocazie pentru a privi la Isus, decât aceea care le-a fost dată în viața prezentă!

Împlinirea celui de-al cincilea din aceste tipuri de încercări și probe din această perioadă de Seceriș, fratele nostru crede că este chiar asupra noastră și va fi de departe cea mai severă probă, și va însemna moartea spirituală a unui mare număr. El înclină să lege împlinirea ei de publicațiile Turnului de veghere și murmurele larg răspândite împotriva lor — ca purtători de cuvânt ai lui Dumnezeu.

În toate aceste tipuri pentru noi”, fratele crede că găsește că este implicată nu numai creștinătatea nominală, ci într-un sens special și aceia din poporul lui Dumnezeu care văd și apreciază timpul în care trăim ca un timp de Seceriș și care se bucură de hrana la timp potrivit” furnizată acum Casei Credinței. Nu este necesar să dezvoltăm aplicarea fratelui a primelor patru din aceste ispite, probe, cum și-au avut ele împlinirea în legătură cu lucrarea de Seceriș și cu publicațiile Turnului de veghere. Ne vom mulțumi deci să dezvoltăm puțin vederea sa în cea de-a cincea din aceste încercări care aparțin timpului de Seceriș și care sunt scrise pentru prevenirea noastră, ca tipuri pentru noi”.

Angajamentul” reprezentat prin ciucuri

În Numeri 16, avem scris cu multe detalii al cincilea dintre aceste lucruri scrise pentru învățătura noastră”, ca tipuri pentru noi”. Fratele nostru susține că relatarea începe de fapt cu ultimele patru versete din Numeri 15. Acolo Domnul l-a îndrumat pe Moise spunând: Vorbește fiilor lui Israel și spune-le să-și facă, din generație în generație, un ciucure la colțurile veșmintelor lor și să pună un fir albastru peste ciucurele acesta din colțurile veșmintelor. Când veți avea ciucurele acesta, să vă uitați la el și să vă aduceți aminte de toate poruncile Domnului, ca să le împliniți și să nu urmați după poftele ochilor voștri, ca să vă lăsați târâți spre desfrânare. Să vă aduceți astfel aminte de poruncile Mele, să le împliniți și să fiți sfinți pentru Dumnezeul vostru”. Num. 15:38-40.

Fratele arată că aici cuvântul redat ciucure este tsitsith în limba ebraică și înseamnă franj. Evreii încă urmează această poruncă. Pe piele ei poartă o haină sfântă, lungă de câțiva țoli, pe piept și pe spate, cu o gaură în centru pentru cap, foarte asemănătoare unei haine purtate de preoți. La colțurile veșmântului sfânt ei prind ciucuri fixați cu panglică albastră. Simbolismul este Sfințenie Domnului”.

Interpretând aceasta, fratele sugerează că a fost o poruncă nouă sau sfat dat de Moise ca purtător de cuvânt al Domnului, și că acesta a dus la răzvrătirea lui Core, Datan, Abiram și On, cu două sute cincizeci dintre oamenii de frunte ai lui Israel. La suprafață răzvrătirea lor n-a fost împotriva lui Dumnezeu, ci împotriva lui Moise; dar de fapt a fost împotriva lui Dumnezeu, deoarece Moise acționa numai ca purtătorul Său de cuvânt.

Aplicând aceste lucruri, fratele sugerează că Angajamentul făcut Domnului”, sugerat în coloanele Turnului de Veghere ca un ajutor spre sfințenie mai mare și un ajutor pentru amintirea poruncilor Domnului, a fost prezentat poporului Domnului în 1908. Adevărat, angajamentul n-a fost prezentat ca o poruncă de la Dumnezeu, ci numai ca o sugestie care să ajute pe israeliții spirituali în străduința lor de a crește în har, cunoștință și iubire, în sfințenie și în părtășie compătimitoare unul cu altul, amintindu-și unii de alții și toate interesele Lucrării zilnic la Tronul Harului ceresc. S-a așteptat ca această sugestie a ceva spre avantajul lor spiritual și spre protejarea lor în această zi rea”, când se pune problema cine va putea sta în picioare”, să aducă un răspuns inimos din partea tuturor celor care sunt israeliți cu adevărat”.

După ce Moise a dat intrucțiunile de la Domnul în privința ciucurilor etc., spre surprinderea multora, a urmat imediat o revoltă printre leviți — printre consacrați — sub conducerea lui Core. Se pare că revolta a avut ca motiv chestiunea sfințeniei. S-au răsculat două sute cincizeci de bărbați dintre fiii lui Israel, dintre căpeteniile adunării, dintre cei ce erau chemați la sfat și care erau bărbați cu renume. Ei s-au adunat împotriva lui Moise și împotriva lui Aaron și le-au zis: Destul! Căci toată adunarea, toți sunt sfinți și Domnul este în mijlocul lor. Pentru ce vă ridicați voi mai presus de adunarea Domnului?”” Num. 16:2, 3.

Aplicarea sugerată a acestui tip este aceea că, în calitate de tip pentru noi”, ciucurele” legat cu panglică albastră (Num. 15:38) reprezintă Angajamentul, noi privindu-l ca un mijloc al harului, ca un ajutor pentru a ne aminti toate poruncile Domnului ca să le facem, și ca să nu vorbiți după inima voastră și după mintea voastră”. Angajamentul este o sugestie să ne amintim poruncile lui Dumnezeu și să nu vorbim după inima noastră de carne, după înțelepciunea noastră, ci să ne amintim și să facem toată voia și cerințele lui Dumnezeu, și să slăvim pe Dumnezeul nostru. Revolta lui Core, Datan, Abiram și On, împreună cu două sute cincizeci dintre bărbații mai însemnați ai adunării, a reprezentat în tip împotrivirea stârnită la lucrarea de Seceriș a Domnului, care se realizează acum prin această revistă și prin Societatea Turnul de Veghere, și care a luat ca text al ei, în opoziție cu Angajamentul sugerat, Destul, căci toată adunarea, toți sunt sfinți”. De ce ridicați un standard al Domnului așa de înalt? De ce ridicați așa de înalt un standard al străduinței drepte a gândului, cuvântului și faptei?

Moise a protestat în zadar

Cum a implorat și a protestat Moise și cum a fost insultat, este descris în Numeri 16:4-35, de asemenea și rezultatul final — cum Core, Datan, Abiram și familiile lor au fost înghițite prin deschiderea pământului și grupul celor două sute cincizeci de oameni a fost distrus prin foc. Aceasta este interpretat că semnifică faptul că răzvrătiții care s-au arătat a fi atât de sfinți au fost dezaprobați de Domnul, și într-un anume mod, în antitip, ei își vor pierde viața spirituală — posibil fiind înghițiți sau mistuiți de spiritul lumesc, de afaceri etc. Cel care astfel interpretează, sugerează că luarea cădelnițelor și oferirea tămâii de către acești oameni, ilustrează producerea multor pliante și broșuri ca jertfe de tămâie lui Dumnezeu de către cei care ni se opun.

Aaron a stat în picioare în mijlocul celor care aduceau jertfă cu cădelnița și tămâia lui, și numai jertfa lui a fost acceptată. Fratele ne atrage de asemenea atenția asupra urmării acestui lucru, pe care el o crede că poate fi într-o măsură în viitor.

Copiii lui Israel, în loc să recunoască Dreptatea Domnului în procedura Sa cu acei care s-au răzvrătit împotriva aranjamentelor Sale divine, i-au condamnat pe Moise și pe Aaron pentru moartea lui Core, Datan și Abiram și a celor două sute cincizeci de infractori, ignorând legătura Domnului cu toată acea chestiune (versetul 41). O oștire dintre ei s-a adunat împotriva lui Moise și a lui Aaron, și a murmurat zicând: Ați omorât pe poporul Domnului!” Rezultatul a fost că mânia Domnului s-a aprins împotriva murmurătorilor. Între ei a izbucnit un prăpad, astfel încât drept rezultat au murit paisprezece mii șapte sute. Și cei care au rămas au fost cruțați datorită grabei lui Aaron de a alerga în mijlocul poporului năpăstuit, cu tămâie sfântă și plăcută. Fratele sugerează că aceasta a fost a doua ca efect distrugător dintre cele cinci pedepse, și că aceasta este partea pe care apostolul o accentuează în mod special când spune: Aceste lucruri sunt tipuri pentru noi”. Să nu murmurați, cum au murmurat unii dintre ei și au fost nimiciți de Nimicitorul.”

LECȚII SIGURE PE CARE LE PUTEM ÎNVĂȚA

Fără a aproba pe deplin fiecare punct din cele anterioare, trebuie să spunem că unele aspecte ale acestor tipuri pentru noi” se potrivesc destul de rezonabil cu interpretările sugerate. Totuși, cu totul aparte de aceste tipuri, cu totul aparte de această interpretare sau de oricare altă interpretare a lor, știm că trăim în ceasul ispitei” (Apoc. 3:10), în ziua cea rea” în care acest veac va intra în Noua Dispensație. Știm cu siguranță că Judecata începe cu casa lui Dumnezeu”. Știm sigur că aceasta se va extinde în cele din urmă la toată creștinătatea. Dacă Judecata, sau încercarea, sau proba de foc a lumii va însemna pentru ei un timp de strâmtorare cum n-a mai fost de când sunt popoarele”, va însemna desigur un timp de încercare înfocată pentru Casa Credinței, cu care începe judecata. Întrebarea este: Cine va putea sta în picioare?” Răspunsul este: cei sfinți — cei sfințiți în Isus Cristos.

Spiritul de răzvrătire împotriva tuturor legilor, regulilor, reglementărilor umane și divine, pare să fie în însuși aerul pe care îl respirăm. Este deci pentru copilul lui Dumnezeu un timp să caute pacea și să o urmărească tot mai mult, pe cât este posibil cu toți, acționând ca făcători de pace și nu ca stârnitori de conflict. Este un timp când mulți par îndemnați să ofere tămâie pe care Domnul nu i-a împuternicit s-o ofere. Spiritul ambiției, rivalității și dorinței de a fi cei mai mari printre poporul Domnului este unul dintre cei mai periculoși dușmani ai Bisericii, nu numai pentru cei pe care ei îi conduc, ci și pentru cei care vor fi conducători și învățători. Lecția pentru fiecare dintre noi este: Smeriți-vă deci sub mâna cea tare a lui Dumnezeu, pentru ca la timpul potrivit El să vă înalțe”.

Altă lecție este aceea a loialității față de Dumnezeu, care înseamnă că ne vom aminti că El a întreprins supravegherea afacerilor Bisericii Sale și este competent în tot ceea ce a întreprins. În consecință, cei loiali și ascultători trebuie să fie atenți în ceea ce întreprind a fi și a face, a realiza sau a strica, orice este legat de lucrarea Domnului. Ei trebuie să aștepte și să caute tot mai mult îndrumările divine în toate afacerile lor, și la fel în afacerile Bisericii lui Cristos.