Vol. 21, Iulie-August 2014, Nr. 5

CRUȚAȚI ÎN ZIUA DE NECAZ

„Ei vor fi ai Mei”, zice Domnul oștirilor, „Îmi vor fi o comoară deosebită, în ziua pe care o pregătesc Eu. Voi avea milă de ei, cum are milă un om de fiul său care-i slujește.” Mal. 3:17.

R 5119 W. T. 15 octombrie 1912 (pag. 326-327)

Ca multe alte profeții, cuvintele profetului Maleahi par să aibă o aplicare generală de-a lungul Veacului Evanghelic și o aplicare specială la sfârșitul Veacului. Cu o mie opt sute de ani în urmă, Domnul Iehova a început să-Și adune mărgăritarele. Primul dintre aceste mărgăritare a fost Domnul nostru Isus Cristos, care a fost finisat, desăvârșit și luat la cer. Iehova nu Și-a încetat lucrarea odată cu desăvârșirea Fiului Său, Domnul nostru. El a aranjat ca și alte nestemate să fie tăiate și finisate după asemănarea Fiului Său, pentru ca ele să poată străluci cu El în gloria și Împărăția cerească; după cum este scris: „Noi suntem lucrarea Lui și am fost creați în Hristos Isus pentru fapte bune”. Efes. 2:10.

Toate aceste pietre prețioase trebuie găsite de Dumnezeu, care adună aceste mărgăritare. Dar după ce sunt găsite de El, ele sunt puse în mâinile marelui Expert în pietre prețioase, Domnul nostru Isus, ca El să le poată tăia, finisa și potrivi pentru lucrarea glorioasă de a străluci cu El în Împărăție. Tatăl nostru Ceresc L-a numit pe Domnul nostru să fie marele Maestru în pregătirea nestematelor.

În textul nostru, Domnul Iehova spune că în acea zi de pregătire a mărgăritarelor va avea milă de acea clasă cum un om are milă de fiul său care-i servește. El nu cruță această clasă în sensul de a-i elibera de orice suferință, căci dacă ar fi astfel cruțați, ei n-ar putea avea parte de gloria care urmează acestui timp de încercare. El nu L-a cruțat pe Isus, Capul Bisericii, care este Corpul Său. Dar El nu va permite să fie ispitiți mai mult decât pot ei suporta (1 Cor. 10:13). El are interes față de ei, compătimește cu ei și îi eliberează de acele lucruri care s-ar dovedi prea grele pentru ei.

MONTAREA MĂRGĂRITARELOR ESTE ÎN CURS

Într-un anumit sens deci, Dumnezeu Își adună mărgăritarele de mai bine de o mie opt sute de ani — în sensul că le pregătește. Dar există totuși o strângere finală, sau o adunare a acestei clase, care încă nu este completă. Adunarea acestor mărgăritare trebuie să includă învierea, nu numai a celor care au dormit ca membri ai Corpului lui Cristos, ci și a celor care sunt vii și rămân până la sfârșitul Veacului. Toți aceștia trec printr-o schimbare de la condiția fizică la cea spirituală — „schimbați într-o clipă, într-o clipeală de ochi” (1 Cor. 15:51, 52). În adunarea acestei clase — montarea mărgăritarelor, să zicem așa — Domnul Își va arăta măiestria, ce a ales din murdăria și noroiul neamului omenesc păcătos și ce a făcut din ele.

Această adunare a mărgăritarelor este cea la care se referă profetul Maleahi în următorul citat: „Iată, voi trimite pe solul Meu; el va pregăti calea înaintea Mea. Și Domnul, pe care-L căutați, deodată va intra în templul Său, Solul legământului în care găsiți plăcere; iată că vine”, zice Domnul oștirilor. Cine va putea să sufere însă ziua venirii Lui? Cine va rămâne în picioare când Se va arăta El? Căci El va fi ca focul topitorului și ca leșia înălbitorului. Și El Se va așeza ca topitorul și ca purificatorul argintului; va curăți pe fiii lui Levi, îi va purifica așa cum se curăță aurul și argintul și vor aduce Domnului un dar de mâncare în dreptate”. Mal. 3:1-3.

Solul Legământului este în primul rând Domnul Isus, care a venit cu mai bine de o mie opt sute de ani în urmă și S-a prezentat celor care erau moștenitorii Noului Legământ — evreii. Apostolul arată că acest nou aranjament a însemnat, nu numai un nou Mijlocitor pentru ei, ci și sacrificii mai bune și o nouă preoție, care să fie în stare să facă satisfacție pentru păcatele poporului, astfel încât să nu mai fie necesar să se ofere jertfe tipice an după an. Evrei 9:11-15.

Acest Sol al Legământului a venit la ai Săi, însă ei nu L-au primit, „dar tuturor celor ce L-au primit, adică celor ce cred în Numele Lui, le-a dat dreptul să fie copii ai lui Dumnezeu” — să devină asociați cu El, să devină identificați cu El, ca membri ai Corpului Său. Ei sunt concepuți la o nouă natură, nu la voința trupului, ci numai a lui Dumnezeu. Ioan 1:11-13.

CUVINTELE DOMNULUI SUNT UN FOC CURĂȚITOR

În acest sens al cuvântului, Domnul nostru a stat ca un topitor al aurului și argintului — deosebind, purificând. Cuvintele pe care El le-a spus au fost nu numai cuvinte de har, de viață veșnică, ci și cuvinte de purificare, asemănate în altă parte cu o sabie ascuțită, cu două tăișuri (Evrei 4:12). Profetul Maleahi le compară cu leșia înălbitorului, care scoate toate petele și lasă haina curată și albă; și el mai spune că Domnul nostru va sta ca un topitor al aurului și al argintului, astfel încât clasa leviților să-i poată oferi Domnului un sacrificiu acceptabil.

Această profeție se referă, după cum vedem, la preoțimea antitipică și include atât Preoții regali cât și Mulțimea Mare. Lucrarea acestui mare Topitor este de a purifica clasa membrilor Bisericii — nu numai Turma Mică, ci și Mulțimea Mare.

Acest proces de rafinare are loc de-a lungul întregului Veac Evanghelic. În timp ce membrii individuali ai Corpului lui Cristos cresc în har, ei trec nu numai prin procese preliminare de rafinare, ci și prin altele mai grele. Aurul reprezintă natura divină sau ordinul mai înalt al naturii spirituale, iar argintul ordinul mai jos. Aurul reprezintă Turma Mică și argintul Mulțimea Mare.

Nici unul din aceștia n-ar fi în stare să facă un sacrificiu de sine acceptabil; dar marele Avocat le atribuie meritul Său fiecăruia care se oferă în jertfă și astfel îi permite să devină acceptabil. Tatăl permite ca Avocatul să facă din aceștia jertfe acceptabile. Ei sunt sacrificiile Lui, nu ale lor proprii. Apoi ei sunt concepuți la natura nouă și adoptați în Corpul lui Cristos. Prin această oferire, Domnul nostru, ca marele Mijlocitor, face pregătire pentru instituirea Noului Legământ.

PREZENTUL ESTE UN TIMP MINUNAT

Scenele de încheiere ale Veacului Evanghelic vor fi cele mai remarcabile din istoria lumii. Biserica va fi atunci completă. Noi nu suntem liberi să ghicim când va fi sfârșitul necazului. Dacă tot necazul va veni în următorii doi sau trei ani, noi nu știm. Dar gândim că cea mai serioasă parte a necazului va ocupa un timp foarte scurt.

Să ne amintim că trăim în timpuri minunate. Acum se pot împlini mai multe într-o lună decât s-au putut împlini în ani cu câtva timp în urmă — mai mult într-o oră, decât în zile mai înainte. Suntem încă într-o atitudine de așteptare, astfel încât Domnul ne poate indica voința Sa în această chestiune. Noi credem că anul 1915 va fi și mai interesant decât cel actual. Credem pe deplin că anul 1914 va vedea sfârșitul Timpurilor Neamurilor, căci nu putem găsi nici chiar o fisură în cronologia noastră biblică. Dar nu pretindem infailibilitate. A greși este omenesc. Dacă deci Tatăl ne permite să greșim în ceea ce privește Cuvântul Său în această chestiune, cu toate acestea, fără îndoială că El va avea o mare binecuvântare pentru noi. Și dacă ar fi ca anul 1914 să nu marcheze sfârșitul Timpurilor Neamurilor, noi totuși credem că timpul nu poate fi foarte departe; căci cu cât ne apropiem mai mult de acel timp, cu atât vedem mai aproape împlinirea lucrurilor indicate de Scripturi că se vor întâmpla atunci.

În scurt timp Domnul va cruța pe poporul Său — nu cu totul de necaz, ci de experiențele care nu-i sunt necesare. Nu ne putem aștepta ca El să-i cruțe pe ei ca mărgăritare mai mult decât L-a cruțat pe Singurul Său Fiu Conceput. El a permis ca Fiul să fie dat la moarte — chiar moarte de cruce. Totuși, L-a protejat pe Domnul nostru și n-a permis ca vreunele din lucrurile pe care le-a suferit să lucreze în detrimentul Lui. Și așa ne va cruța Domnul și pe noi ca Noi Creaturi. El pregătește pentru noi lucrurile glorioase pe care le are în păstrare pentru cei credincioși.