PRIVELIȘTE DIN TURNUL DE STRAJĂ

Războiul s-ar putea sfârși prin epuizare

R 5805 1 decembrie 1915 (pag. 355)

Renumitul ziar socialist Vorwaerts cere națiunilor în război să-și declare scopurile și face următorul apel mișcător:

„Expunerea obiectivelor războiului de către premierul Asquit în toamna trecută a fost lipsită de claritate și a fost plină de declarații incomplete, dar în orice caz a fost mai specifică decât asigurarea sa de acum că Anglia este hotărâtă să continue războiul până la un sfârșit reușit și să-și epuizeze toate resursele pentru a obține cel mai înalt țel comun. Mai puțin cețos este noul reprezentant al Franței, Briand, în declararea obiectivului de a scoate afară pe vrăjmaș din provinciile ocupate, inclusiv Alsacia-Lorena; dar și Briand se pierde repede în norii retoricii când spune că Franța nu va face pace până când dreptatea va fi restabilită prin victorie și vor fi obținute toate garanțiile unei păci durabile.

S-ar crede că după cincisprezece luni de război, cel mai îngrozitor din lume, oamenii de stat vor fi în stare să dea un răspuns mai specific la întrebare și să le explice oamenilor cu ce scop le varsă sângele — ce scop a fost fixat și pentru ce câștig se luptă. Apărarea patriei, libertate, dreptate, kultur (civilizație, așa cum era concepută de germani pentru germani — n. t.) — toate acestea nu mai sunt suficiente astăzi. Acestea sunt cuvinte pe care fiecare le interpretează cum îi place și este chiar timpul să se vorbească mai pe înțeles și la subiect.

Pare aproape ca și cum ambele părți care sunt în război s-ar teme să-și trădeze planurile una față de alta, căci nu numai Franța și Anglia își învăluie în ceață scopul războiului și condițiile de pace; guvernul german nu este mai puțin reticent; și încă mai mult, ori de câte ori se exprimă în legătură cu scopurile războiului, se limitează la generalități care pot fi la loc în a insufla curaj soldaților înaintea unui atac, dar care nu servesc la răspândirea clarității necesare în privința intențiilor finale ale Germaniei, acasă ori în străinătate.

Poveștile despre dorințele și eforturile de pace ale Germaniei sunt oficial înfierate ca false. Von Bulow este în Elveția la odihnă și recreare, iar Solf (Secretarul pentru Colonii) vrea doar să-și viziteze scumpii prieteni din Olanda și să mănânce iarăși pâine albă bună. Nu este adevărat nici aceea că consilierul imperial, în prezența tuturor, a numit achiziționarea Belgiei până la linia Muse, anexarea Kurlandului și 30.000.000.000 mărci indemnizație ca și condiții de pace. Ei bine, în ultimele douăsprezece luni am auzit ce nu este adevărat; pot să ne țină de rău dacă o dată am vrea să auzim ce este adevărat, ce consideră cu adevărat guvernul german că este obiectivul lui în jocul războiului?

Nu poate fi cazul ca veșnic să se ducă luptă după luptă, ca mari armate să fie îndreptate una împotriva alteia pe noi teatre de război, fără ca oamenii să afle ce s-a realizat și ce mai trebuie să se realizeze pentru ca clopoțeii păcii să sune.

Ceilalți, ne spun ei, trebuie să solicite pacea, pentru că noi suntem biruitori; dar din nefericire ceilalți nu se consideră învinși și nu se ajunge la nici un rezultat. Războiul continuă la nesfârșit fiindcă ambele părți se tem să pună limite cererilor lor și să le exprime, de teamă că anunțarea obiectivului pentru care luptă va fi interpretat ca semn de slăbiciune. Ar putea merge până acolo încât acest război să se sfârșească în completa epuizare a tuturor părților, fiindcă nimeni nu se preocupă să spună în ce anume condiții a fost pregătit să se sfârșească. Dacă acest lucru va fi împiedicat, atunci va trebui ca toate guvernele să lase tărâmul generalităților retorice și să-și mărturisească programele concrete, și dacă, încurcați de șansele schimbătoare ale războiului, nu mai sunt în stare să-și imagineze clar obiectivele războiului, să deschidă porțile discuției publice. Atunci vom fi repede în clar și, sperăm, vom avea pace.”

* * *

Prea mult curaj, prea multă mândrie, duce desigur pe cei care au controlul afacerilor lumii — în armonie cu prezicerea divină — spre epuizare. Ne uităm la bărbăția coaptă, floarea Europei, mergând în Valea lui Iosafat — Valea morții — valea-cimitir a Ierusalimului (Ioel 3:2, 12). Și în timp ce vedem avuția lumii risipindu-se, ne-ar durea inimile foarte, foarte tare dacă n-am avea asigurarea Cuvântului lui Dumnezeu în privința marelui rezultat al binecuvântării universale prin intermediul Împărăției lui Mesia, care va urma marii tulburări a Armaghedonului! Bine a prezis Isus că oamenii își vor da sufletul de groază și în așteptarea celor ce vor veni! Bine a zis El către noi ca urmași ai Săi, „Când vor începe să se întâmple aceste lucruri, să vă uitați în sus și să vă ridicați capetele, pentru că răscumpărarea voastră se apropie” (Luca 21:25-28). Noi ne bucurăm, nu pentru necaz, care desigur întristează orice inimă sensibilă. Dar noi ne bucurăm că, deoarece lumea nu va fi în nici un alt mod pregătită pentru marea schimbare de guvern decât printr-„un Timp de Necaz cum n-a fost de când sunt popoare” (Daniel 12:1; Matei 24:21), Mesia este pe punctul de a Se ridica, îmbrăcat cu putere divină, de a-Și asuma marea putere și a domni pentru binecuvântarea tuturor familiilor Pământului.