Vol. 21, Iulie-August 2014, Nr. 5

ÎMPĂRĂȚIA ÎNTR-UN TABLOU

„Și din nor s-a auzit un glas, care zicea: „Acesta este Fiul Meu preaiubit; de El să ascultați!” Când s-a auzit glasul acela, Isus a rămas singur.” Luca 9:35, 36 .

R 5121 W. T. 15 octombrie 1912 (pag. 329-330)

Studiile noastre continuă să se refere la Împărăția lui Mesia în glorie. Lecția de astăzi vorbește despre un tablou ca ilustrație dată ucenicilor Lui cu privire la ea. Lecția s-a întipărit adânc asupra celor trei apostoli care au fost martori la viziune, și anume, Petru, Iacov și Ioan. Sf. Petru s-a referit la ea după aceea în epistola sa (2 Pet. 1:16-19), spunând: „Căci v-am făcut cunoscut puterea și venirea Domnului nostru Isus Hristos, nu urmărind niște basme meșteșugit alcătuite, ci ca unii care am văzut noi înșine, cu ochii noștri, măreția Lui ... fiind cu El pe muntele cel sfânt”.

Isus a pregătit pe ucenici pentru viziunea schimbării la față, spunând: „Sunt unii dintre cei care stau aici, care nu vor gusta moartea până nu vor vedea Împărăția lui Dumnezeu venită în putere”. Ocazia va fi ținută minte. Isus prezisese moartea Sa, cu totul contra așteptărilor anterioare ale apostolilor, și acum căuta să-i facă treptat să-și dea seama că moartea Sa nu însemna o tăgăduire a promisiunii Împărăției și a gloriei ei, ci o împlinire a așteptărilor lor pe un plan mai înalt. Isus Se va oferi formal lui Israel ca Împărat, călărind pe un asin cu cinci zile înainte de răstignirea Sa; El va fi disprețuit, respins și răstignit; dar funcția Sa împărătească și lucrarea Sa vor fi numai confirmate astfel. Autoritatea Sa ca Împărat al Pământului, autoritatea Sa de a elibera omenirea de puterea păcatului și a morții, autoritatea Sa de a ridica omenirea și de a aduce Pământul în general la condițiile Paradisului, toate vor fi întemeiate pe moartea Sa de sacrificiu de pe Calvar.

Toate acestea le-au fost prezentate după șase zile celor trei ucenici aleși. Isus i-a luat pe vârful muntelui și a fost schimbat la față în prezența lor. Trupul și hainele Sale au strălucit de albe, după felul îngerilor, viziunea reprezentându-L astfel pe Domnul după schimbarea învierii de la stările pământești la cele cerești. Atunci „doi bărbați stăteau de vorbă cu El”, spune sf. Luca, „care se arătaseră în slavă” — strălucitori, dar mai puțin decât Isus.

Într-un anumit mod ei i-au recunoscut pe acești doi bărbați din viziune, fiind Moise și Ilie. I-au auzit pe aceștia discutând cu Isus privitor la moartea Lui, „care avea să aibă loc la Ierusalim”, spune sf. Luca. Cât timp a ținut viziunea nu ni se spune, dar sf. Petru, gândind că trebuia să facă ceva comentariu asupra situației și neștiind ce să spună, a sugerat să construiască trei colibe, una pentru Isus, una pentru Moise, una pentru Ilie. El s-a gândit evident că Învățătorul ar fi bucuros de asemenea părtășie binecuvântată, și dorea să facă ceva pentru a-L ajuta.

„ACESTA ESTE FIUL MEU PREAIUBIT”

Apoi a venit un glas dintr-un nor care-i acoperea cu umbra lui, spunând: „Acesta este Fiul Meu preaiubit! De El să ascultați!” Și dintr-odată viziunea a dispărut și L-au văzut numai pe Isus cu ei, și El nu mai avea înfățișarea strălucitoare. Ce ar putea însemna toate acestea? Poate că se pot scoate câteva lecții bune din aceasta: (1) În timpul celor șase zile care au urmat anunțului suferinței viitoare a Învățătorului, a rușinii și a morții, putem presupune că apostolii erau triști și tulburați. Fiind în această stare, faptul că au avut această viziune care a mărturisit despre Isus ceea ce ei nu știau, era o mare reîmprospătare și întărire a credinței lor dar care le-a arătat că moartea pe care El o prezisese era o certitudine și era cunoscută de Dumnezeu și cu aprobare divină.

(2) Glasul din nor era o nouă încurajare pentru credința lor. Ei crezuseră că Isus era tot ceea ce pretindea a fi — Fiul Celui Preaînalt. Crezuseră că El nu era un membru obișnuit al familiei umane, născut în păcat, ci în mod special și în mod deosebit născut de sus prin putere divină. Crezuseră mărturia Lui că a ieșit și a venit de la Dumnezeu și că Se va întoarce la Tatăl, dar acum credința lor era întărită; însuși Dumnezeu mărturisise în acest mod miraculos că Isus era Fiul Său, Preaiubitul Său Fiu, Unicul.

„SĂ NU SPUNEȚI NIMĂNUI DE VIZIUNEA ACEASTA”

În timp ce apostolii coborau de pe munte cu Isus, întrebându-se de însemnătatea viziunii pe care o văzuseră, Isus le-a spus: „Să nu spuneți nimănui de viziunea aceasta, până când va învia Fiul Omului dintre cei morți” (Mat. 17:9). Astfel „ei au păstrat în ei cuvântul acesta și se întrebau între ei: ce să însemne a învia dintre cei morți?” Astfel, puțin câte puțin, Marele Învățător le-a întipărit ucenicilor Lui adevărați marile adevăruri pe care altfel ei nu le-ar fi putut învăța, fiindcă nu fuseseră încă concepuți de Spirit sfânt; căci Spiritul sfânt nu fusese încă dat, binecuvântarea de la Cincizecime încă nu venise, pentru că Isus încă nu suferise, nici nu fusese înviat din morți, nici nu Se înălțase în prezența lui Dumnezeu ca să facă Ispășirea păcatului pentru ei.

Faptul că Moise și Ilie le-au apărut ca reali apostolilor, ca și cum ar fi fost în viață, nu contrazice cuvintele lui Isus că ceea ce au văzut a fost o viziune. Trebuie să ne amintim multele viziuni date mai târziu unuia dintre acești apostoli, sf. Ioan, consemnate în Cartea Apocalipsei. În acele viziuni sf. Ioan a văzut îngeri și oameni, călăreți, fiare, cununi etc., și a auzit glasuri cântând și vorbind etc., întocmai ca în această viziune.

ÎNSEMNĂTATEA VIZIUNII

Avem cuvintele sf. Petru (2 Pet. 1:16) ca întărire a textului de aici, că ceea ce au văzut pe munte reprezenta Maiestatea împărătească a lui Mesia — Împărăția lui Mesia. Moise a reprezentat pe credincioșii din Israelul natural, „casa servitorilor”; „Moise ca servitor a fost credincios peste toată casa lui”. Ilie a reprezentat Cristosul în trup, Casa Fiilor, care este în proces de dezvoltare de-a lungul acestui Veac Evanghelic. Toți consacrații, poporul conceput de spirit al lui Dumnezeu, în timpul acestui Veac, sunt reprezentați prin Ilie, care, după cum a promis Dumnezeu, trebuie să vină înainte ca Mesia să-Și stabilească Împărăția. Cu alte cuvinte, clasa Ilie este compusă din Isus și toți urmașii în urmele Lui de-a lungul acestui Veac Evanghelic — în condiția lor pământească sau trupească, concepuți de spirit, dar încă nenăscuți din spirit.

Această clasă Ilie ca întreg trebuie să se dezvolte și să facă o lucrare în lume înainte ca Împărăția reală a lui Mesia să poată fi stabilită. Glorificarea lui Isus, urmând morții și învierii Sale, a fost cuvenită, dar glorificat fiind, El a stat între clasa Moise, chemată anterior, și clasa Ilie care tocmai începuse să fie chemată pentru a fi comoștenitorii Săi în Împărăție. El a fost astfel în mijlocul lor, și răstignirea la Ierusalim era pe cale să împlinească toate condițiile necesare pentru realizarea domniei Mesianice.

Dar glorificarea lui Isus n-a fost singurul lucru necesar; întreaga Biserică, Corpul, trebuie să sufere cu El și să fie completată, și apoi unită cu El dincolo de văl înainte ca gloria Împărăției să poată fi stabilită deplin. Această lucrare de chemare și pregătire a clasei Ilie este în desfășurare de mai bine de 18 secole și credem că acum este aproape completă. După cum Ioan Botezătorul a fost premergătorul lui Isus în trup, tot așa acest mai mare Ilie, Biserica în trup, este premergătorul marelui Mesia pe plan spiritual. Noi trebuie să suferim cu El dacă vrem să avem parte de învierea și de gloria Sa. Aceasta a fost lecția viziunii schimbării la față.

Ucenicii s-au minunat și au întrebat, spunând: „Oare de ce zic cărturarii”, conform Scripturilor, „că întâi trebuie să vină Ilie”? Isus a răspuns că, într-un sens, pentru cei care puteau primi, Ioan Botezătorul venise și introdusese pe Isus ca Mesia, și că Ioan Botezătorul împlinise într-un sens această profeție când Îl introdusese pe Împăratul-Răscumpărător.

Cuvintele sf. Petru, la care deja ne-am referit, ne mulțumesc pe deplin că scena schimbării la față a fost o viziune a gloriei viitoare a lui Cristos — „Am văzut noi înșine, cu ochii noștri, măreția Lui ... pe muntele cel sfânt”. Prin urmare, nu există nici o îndoială că Împărăția promisă va veni în cele din urmă. Viziunea de pe munte ne confirmă aceasta. Totuși, profețiile din vechime, care au prezis venirea și domnia lui Mesia, sunt încă și mai autentice, și „mai sigure”, ele nu pot să greșească; Împărăția numai așteaptă suferințele acelora care vor fi membri ai Corpului lui Cristos. Apoi, la a doua Venire a lui Isus, aceștia vor fi binecuvântați și glorificați, iar clasa reprezentată prin Moise va fi de asemenea binecuvântată și folosită ca instrumente ale Împărăției. Astfel, în viziune, Împărăția în întregime a fost reprezentată: în primul rând, prin Isus însuși, în al doilea rând prin Ilie, care a reprezentat clasa Bisericii, și în al treilea rând prin Moise, care a reprezentat pe credincioșii de pe planul pământesc, prin care binecuvântările cerești se vor revărsa peste omenire.