Vol. 16 Noiembrie-Decembrie 2008 Nr. 1

MÂNTUIREA — UNIVERSALĂ ȘI LIMITATĂ

„Care dorește ca toți oamenii să fie mântuiți și să vină la cunoștință de adevăr.” 1 Timotei 2:4.

R 5372 W. T. 15 decembrie 1913 (378)

Deși această Scriptură învață o mântuire universală, totuși există și alte Scripturi care vorbesc despre distrugerea finală a unei anumite clase. Căutând să armonizăm aceste Scripturi, observăm că există diferite mântuiri. Pentru a ilustra: Un om ar putea fi salvat dintr-un încendiu dimineața, iar după-masă de la un înec într-un lac. În ziua următoare ar putea fi salvat de la un dezastru financiar, de faliment, și mai târziu de altceva.

Există un necaz general în familia umană. Întreaga rasă umană a fost vândută Păcatului. Sf. Pavel, scriind despre acest subiect, spune: „Prin neascultarea unui singur om ... a intrat Păcatul în lume și prin păcat Moartea; și astfel Moartea a trecut asupra tuturor oamenilor, căci toți au păcătuit”. Acesta deci este marele dezastru. Scripturile ne spun că Dumnezeu L-a dat pe Isus să fie Dătătorul de viață al întregii omeniri, și că El a murit, Cel drept pentru cei nedrepți. „Căci dacă moartea a venit prin om, tot prin om a venit și învierea morților.” „Vine ceasul ... când cei morți vor auzi glasul Fiului lui Dumnezeu și cei care-l vor asculta vor trăi. ... Vine ceasul când toți cei din morminte vor auzi glasul Lui și vor ieși din ele” (Ioan 5:25, 28, 29). Această trezire din moarte este ceea ce a avut în minte apostolul, evident, când a spus că Dumnezeu este „Mântuitorul tuturor oamenilor”.

Dar dacă ne-am imagina întreaga familie umană readusă la aceeași stare în care a fost Adam, aceasta nu ar însemna în mod necesar viață veșnică. Adam a fost perfect, totuși el a căzut în moarte; și rasa lui, când va fi complet recuperată din pedeapsă, va fi pusă la încercare așa cum a fost el. Și celor care atunci vor fi neascultători de Dumnezeu nu li se va da viață veșnică. Scripturile ne arată că Cristos, răscumpărând lumea, la începutul Veacului Milenar va stabili Împărăția Sa mijlocitoare, care va fi chiar pentru scopul eliberării omului din robia Păcatului și a Morții. Atunci oricine va alege Păcatul va alege plata Păcatului — moartea. Și oricine va alege dreptatea va alege răsplata care o însoțește — viața veșnică. Fiecăruia îi va fi dată ocazia vieții veșnice, pentru că a fost mântuit de Cristos din condamnarea venită asupra lui Adam. Dar el trebuie eliberat înainte de a primi fie o pedeapsă cu moartea veșnică, fie o răsplată a vieții veșnice.

Dumnezeu „dorește ca toți oamenii să fie mântuiți îrecuperați, scoși din starea morții, din mormântș și să vină la cunoștință îcorectăș de Adevăr. Căci este un singur Dumnezeu și un singur Mijlocitor între Dumnezeu și oameni: Omul Hristos Isus, care S-a dat pe Sine Însuși ca preț de Răscumpărare îpreț corespunzătorș pentru toți; această mărturie a fost dată la timpul ei”. (Cuvintele scrise cursiv nu se află în MS orig., n. t., după Trad. Revizuită). Timpul cuvenit pentru lume în general, despre care se vorbește aici, va fi timpul Domniei lui Mesia. Cunoștința Domnului va umple tot Pământul după cum apele acoperă marele adânc. Dar există în acest Veac o clasă care este binecuvântată în mod special — „Ferice de ochii voștri că văd și de urechile voastre că aud”. Având această binecuvântare acum, avem ocazia îndurătoare de a ajunge la comoștenire cu Domnul nostru în glorie, onoare și nemurire — natura divină.