Vol. 21, Septembrie-Octombrie 2014, Nr. 6

„VENIȚI SĂ NE ÎNTOARCEM”

Isaia 5:7-16

„Vai de cei care aleargă dis-de-dimineață după băuturi amețitoare și stau până noaptea târziu și se înfierbântă de vin!” Vers. 11.

R 5112 W. T. 1 octombrie 1912 (pag. 313-315)

Lecția de astăzi și-a avut forța ei primară în legătură cu afacerile Israelului natural din zilele profetului. Dar când ne amintim că Israelul Natural este un tip al creștinătății, găsim o valoare în această lecție foarte potrivită pentru timpul nostru. După cum Domnul l-a numit pe Israel via Sa, tot așa a făcut și cu creștinătatea. „El Se aștepta la judecată îjustițieș și iată, sânge vărsat; la dreptate îechitateș și, iată, strigăte de apăsare”. În ceea ce privește strigătul național și motivul lui, vedeți versetul 8, care spune:

„Vai de cei care înșiră casă lângă casă și lipesc ogor lângă ogor, până nu mai rămâne loc, ca să fiți voi singuri în mijlocul țării!” De aici înțelegem că spiritul egoismului a predominat în zilele lui Isaia, așa cum este și astăzi; așa cum atunci exista dispoziția de a fi acumulată proprietatea în mâinile celor cu mai mult succes, așa este și astăzi. După cum atunci proprietarii de pământ luau în posesie terenuri vaste, neglijând faptul că Domnul „pământul l-a dat fiilor oamenilor”, nu numai câtorva dintre ei, așa este și astăzi.

Numai prin cele mai stricte legi și în unele cazuri prin revoluție, oamenii au menținut o proprietate din părți considerabile ale pământului. Revoluția franceză a zdrobit marile proprietăți acolo; legi speciale au deschis teritoriile Irlandei. În Statele Unite marile corporații au pus stăpânire pe imense suprafețe de pământ, unele dintre ele acaparate ilegal au fost redate poporului pentru o distribuire mai echitabilă. Așa cum în zilele lui Isaia mulți din cei bogați păreau să ignore drepturile poporului și să fie indiferenți la necesitățile lor, tot așa este și astăzi. Nu trebuie să trecem cu vederea faptul că există multe suflete nobile, generoase printre bogați, ca și printre săraci; noi numai atragem atenția asupra paralelismului dintre condițiile din Israel și condițiile din zilele noastre.

ATUNCI UN TIMP DE NECAZ

Dezaprobarea divină a împietririi inimii umane, a egoismului și a neglijării fraților mai săraci, și uitarea faptului că toți suntem copii din același sânge și răspunzători față de legile aceluiași Creator, au adus asupra israeliților pedepsele, judecățile divine. Noi credem că Scripturile, cu o claritate constantă, vorbesc despre un mare „timp de strâmtorare” acum iminent asupra lumii, dar în special asupra creștinătății — un timp în mod special menționat de sf. Iacov, spunând: „Ascultați acum voi, bogaților! Plângeți și strigați din cauza nenorocirilor care vin peste voi.” Iacov 5:1.

Acest necaz este menționat în studiul de astăzi, versetul 9: „La urechile mele, Domnul oștirilor a zis: „Hotărât, aceste case multe vor fi pustiite, aceste case mari și frumoase îcase și familiiș nu vor mai fi locuite””. Dacă apreciem corect ceea ce au prevăzut Scripturile cu privire la timpurile nu departe în fața noastră, vom vedea că mulți din cei mari și bogați vor fi într-o stare tristă în casele lor de la țară, după cum vor fi și unii dintre cei mai săraci din orașele aglomerate, căci timpul de necaz, este declarat, va fi peste toți. Profetul continuă să indice faptul că lipsa recoltelor va avea mult de-a face cu necazul: „Chiar zece pogoane de vie nu vor produce decât un bat, și un omer de sămânță nu va produce decât o efă”.

Niciodată înainte lumea n-a fost atât de amplu fortificată împotriva tuturor particularităților condițiilor. Seceta și foametea dintr-un loc poate fi ușurată de surplusul din alt loc; cu toate acestea, trebuie să ne amintim că întreaga situație este în mâna divină, și dacă o criză de alimente ar veni acum, aceasta ar arăta o intenție divină în această chestiune, mai mult decât oricând în istoria lumii.

MUZICA, PETRECERILE, BEȚIA

În studiul nostru urmează textul dat ca lecție pentru astăzi. Acesta implică faptul că în zilele din profeția lui Isaia mulți dintre bogați își îngăduiau băuturi spirtoase, muzică, petreceri etc., spre paguba lor, ca și spre neglijarea responsabilității lor față de Dumnezeu. Ei întrebau: „Sunt eu păzitorul fratelui meu?” întocmai cum a întrebat Cain. Prin bogăția adunată de ei aveau mai mult decât își putea dori inima, în timp ce alții nu aveau suficient și erau nevoiași. Strălucirea intelectului lor și norocul în viață le-au permis să triumfe asupra blestemului, care spune: „În sudoarea feței tale să-ți mănânci pâinea, până te vei întoarce în pământ, căci din el ai fost luat”. Gen. 3:19.

Dar această victorie le-a dat timp, pentru care ei erau de asemenea răspunzători. În loc de a folosi acel timp pentru binecuvântarea generală a semenilor, și banii lor pentru ridicarea generală a omenirii, ei au adunat case și pământuri etc., și au băut constant și excesiv spre dauna lor. Se puteau ei îndoi că un astfel de curs nu va avea aprobarea divină? Se puteau ei îndoi că toate aceste lucruri vor aduce asupra lor ceva dezastru?

Dar ce se poate spune despre zilele noastre? Este la fel? Răspundem: da și nu. Cu mulți este exact la fel, dar cu un număr considerabil de bogați din zilele noastre este foarte diferit, suntem bucuroși să spunem. Continuu avem dovezi despre bogați nobili, ca și despre săraci nobili. Continuu avem dovezi că unii dintre bogați consideră posesiunile lor ca un credit de la Cel Atotputernic pentru a fi folosite în serviciul Lui, a fi folosite pentru omenire, spre ridicarea ei, spre confortul ei. Aproape fiecare parte a creștinătății se poate lăuda cu unele dintre aceste caractere, dar vai, ele sunt relativ puține. Majoritatea bogaților, ca și majoritatea săracilor, sunt egoiști până în străfunduri.

În această direcție trebuie să căutăm pericolul pe care Scripturile îl declară a fi iminent. Când bogații egoiști și săracii egoiști își vor uni hotărârea într-o mare luptă, așa cum Biblia declară în mod clar că vor face, atunci lumea va vedea timpul de necaz profețit — „cum n-a mai fost de când sunt popoarele” — un timp de necaz despre care Isus declară că nici nu va mai fi iarăși, deoarece după acel mare necaz, pe cenușa civilizației prezente, Emanuel, Mesia, Fiul Celui-Prea-Înalt, va stabili Împărăția lui Dumnezeu, conducerea dreptății sub toată întinderea cerurilor, pentru binecuvântarea tuturor familiilor Pământului, bogați și săraci.

OPERA MÂINILOR LUI DUMNEZEU

Nemulțumirea lui Dumnezeu, din versetul 12, este că cei bogați, în petrecerile, muzica și acumularea lor egoistă a bogăției, n-au luat seama la lucrarea Domnului, nici n-au văzut opera mâinilor Sale. În aplicarea acesteia la zilele noastre, să nu se gândească cineva la faptul că noi obiectăm că bogații nu contribuie suficient la menținerea diferitelor denominații ale creștinătății.

Ideea pe care o înțelegem este că Dumnezeu ar vrea ca oamenii prosperi din zilele noastre să aibă o vedere mai largă a lucrării Sale, a omenirii în general. Ar vrea ca ei să-și concentreze puterile mentale și forța de caracter, nu asupra acumulării bogăției personale, ci asupra planurilor generoase de binecuvântare și ridicare a întregii rase. „Al Domnului este pământul cu tot ce este pe el.” El „l-a dat fiilor oamenilor.” În final, potrivit Scripturilor, El intenționează ca lumea întreagă să se împărtășească, pe baza egalității, din toate avantajele Pământului.

Astfel Socialismul, conform Bibliei, va fi ultima condiție a Pământului în care toată omenirea va primi o binecuvântare. Socialiștii, inconștienți de această învățătură a Cuvântului lui Dumnezeu, de aceste promisiuni ale viitorului, sau fiind conștienți dar îndoindu-se de ele, și-au propus să preia în interesul întregii omeniri marile binecuvântări care acum sunt în mâinile a relativ puțini. Nouă planurile lor ni se par periculoase, impracticabile. Nouă ni se pare, după cum indică Scripturile, că nereușind să-și îndeplinească proiectele lor binevoitoare, Socialiștii vor deveni anarhiști înverșunați și se vor afunda ei înșiși și întreaga lume în cea mai îngrozitoare strâmtorare cunoscută vreodată.

Dar ce ocazie le scapă printre degete acum unora dintre cei mai bogați — o ocazie de a se uni cu cei mai nobili și mai buni Socialiști și de a-i ajuta să conducă masele populare, nu spre anarhie, ci departe de ea — spre condițiile pe care Cuvântul lui Dumnezeu și principiile Justiției și neprihănirii le-au pus înaintea noastră ca fiind condițiile potrivite — condițiile ideale!

Printre mulți oameni bogați ai zilelor noastre există unii multimilionari, care ar putea face mult pentru omenire și care, într-adevăr, au făcut deja mult și care au bogăția necesară și acele inimi, credem noi, care tânjesc după ocazia de a face bine; dar fără îndoială ocazia va trece nefolosită; timpul de strâmtorare prezis va cădea peste rasă.

Trebuie să admitem că, în orice caz, chiar dacă Socialismul ar fi stabilit în lume, n-ar putea fi menținut la vreun grad de perfecțiune decât prin oameni complet convertiți la Dumnezeu — oameni care și-ar simți responsabilitatea față de Dumnezeu și față de oameni. Cu alte cuvinte, avem nevoie de convertirea lumii, nu numai la o aplecare pe dinafară a genunchilor, ci la o armonie din inimă cu Dumnezeu și cu principiile dreptății Sale.

Va veni aceasta vreodată? O, da! Gura Domnului a vorbit! Dar nu poate veni prin puterea noastră. Noi o putem favoriza, pleda pentru ea, arăta spre ea, dar individual, cei care iubesc dreptatea și care văd calea Domnului sunt atât de nesemnificativi, încât nu pot face ceea ce ar dori pentru semenii lor. „De aceea, așteptați numai”, zice Domnul, „până în ziua când Mă voi scula la pradă. ... Atunci voi da popoarelor buze curate ca toți să cheme Numele Domnului, ca să-I slujească într-un gând.” Țef. 3:8, 9.

La timpul Său, după marele timp de necaz, Dumnezeu va umili lumea. Între timp sfinții aleși vor fi glorificați, și împreună cu Mesia, ca Mireasă a Sa, vor constitui mult promisa Împărăție a lui Dumnezeu pentru binecuvântarea omenirii. Atunci Satan va fi legat și toate influențele bune ale dreptății și adevărului și cunoștinței vor fi dezlegate pentru binecuvântarea omenirii.

„LOCUINȚA MORȚILOR ÎȘI ... LĂRGEȘTE PESTE

MĂSURĂ GÂTUL”

Domnul ne spune că din cauza acestor condiții poporul Său este în captivitate, neștiind cum să se ajute, lipsindu-i cunoștința, și bărbații lui onorabili sunt înfometați, slabi, nedumeriți, în neștiință de calea potrivită; și mulțimea care se sprijină pe ei este și ea însetată. Aceasta este foamea menționată în altă parte, nu de pâine, nu de apă, ci de auzirea Mesajului Domnului, Evanghelia Împărăției lui Mesia, care este chiar Mesajul pe care toți trebuie să-l audă.

Datorită aceleiași condiții, „Locuința Morților își deschide gura și își lărgește peste măsură gâtul, ca să se coboare în ea măreția și bogăția ... cu toată mulțimea ... gălăgioasă și veselă”. Nu la iadul chinului veșnic învățat în diferitele noastre crezuri se referă aici, ci la iadul biblic, mormântul, starea morții. Timpul de necaz care se apropie va însemna pierderea multor vieți; așa cum a spus Isus: „Dacă zilele acelea n-ar fi fost scurtate, nimeni n-ar scăpa.” Mat. 24:22.