Vol. 19, Noiembrie-Decembrie 2010, Nr. 1

Anula REA LEGALĂ ȘI REALĂ A PĂCATULUI

R 5239a W. T. 15 mai 1913 (pag. 151-152)

Deoarece întreaga rasă a lui Adam a fost în el când a primit sentința, ea a fost condamnată odată cu el; și în timpul celor șase mii de ani a fost incapabilă, din cauza slăbiciunii, fragilității, păcatului, să iasă singură de sub această condamnare divină. Dumnezeu a dat pe Răscumpărătorul chiar pentru scopul ridicării pedepsei cu moartea de peste omenire din cauza neascultării lui Adam, pentru ca, după cum condamnarea a trecut asupra tuturor din cauza neascultării unuia singur, tot așa îndreptățirea la viață, prin ascultarea unuia singur, să poată trece asupra tuturor. Rom. 5:18, 19.

Cu mai bine de o mie opt sute de ani în urmă, Domnul nostru a depus Prețul de Răscumpărare pentru viața omului. În acest interval, Biserica a fost chemată din omenire și i s-a permis să devină părtași cu El în moartea Sa de sacrificiu, pentru a putea după aceea să aibă parte de gloria Sa. Când ultimul membru va fi trecut dincolo de văl și Marele Preot va fi fost completat — Isus Capul și Biserica Corpul Său — atunci Cristos va prezenta meritul Său pentru păcatele întregii lumi. Dreptatea divină va accepta acest merit. Odată cu această acceptare, păcatele întregii lumi vor fi anulate în sens legal, așa cum sunt cele ale Bisericii acum. Când intrăm în relația stabilită divin cu Domnul, nu mai există condamnare pentru noi care suntem astfel în Isus Cristos. Rom. 8:1.

La sfârșitul Veacului Evanghelic, când Prețul de Răscumpărare va fi fost aplicat pentru lume și va fi fost acceptat de Tatăl, întreaga lume va fi pusă în mâinile lui Isus Cristos. Atunci, prin Cristosul ca Mijlocitor, Noul Legământ va intra în funcțiune, și termenii și condițiile lui vor fi deschise pentru toată omenirea — căci va conține binecuvântări pentru toți.

Cu toate acestea, oamenii vor avea ceva de făcut pentru a se folosi de binecuvântările acestui Legământ. După cum este partea lui Dumnezeu să facă un astfel de Legământ, tot așa în timpul domniei de o mie de ani a lui Cristos va fi partea omenirii să accepte termenii și să intre în armonie cu Dumnezeu prin cerințele lui. În mod treptat omenirea se va ridica, toți cei care vor dori, la standardul vieții veșnice, dar cei care vor refuza să răspundă vor muri în Moartea a Doua.

Din acest punct de vedere, vedem că se va cere întreaga mie de ani a domniei lui Cristos pentru a realiza pe deplin lucrarea Zilei antitipice de Ispășire — împăcând toată omenirea cu Dumnezeu. Lucrarea Ispășirii include satisfacerea Dreptății, nu numai la începutul Veacului Milenar, ci de-a lungul întregului Mileniu. Aceasta este arătat în tipul inaugurării Legământului Legii. Moise a stropit cu sânge întâi tablele Legii și apoi tot poporul. După cum lucrarea de stropire a poporului a fost o sarcină care fără îndoială a luat mult timp pentru a o îndeplini, tot așa stropirea antitipică a omenirii va cere mulți ani.

O REZOLVARE VIITOARE PENTRU PĂCAT

Răspunsul la întrebarea dacă lumea va ieși din mormânt liberă de condamnare, depinde în mare măsură de punctul de observație. Oamenii vor veni liberi de condamnarea divină, pentru că orice condamnare care a venit peste ei prin ereditate va fi satisfăcută de Prețul de Răscumpărare plătit de Cristos pentru Adam și toată rasa lui. Și pentru alte păcate în afară de cele ereditare va fi fost o rezolvare — la sfârșitul Veacului Evanghelic. Scripturile indică faptul că de la această generație prezentă Dumnezeu va cere tot sângele drept care a fost vărsat de la Abel până în prezent. Prin urmare, pentru păcatul cu voia va fi făcută satisfacție printr-un mare timp de strâmtorare, cum n-a mai fost de când sunt popoarele și până atunci. Dan. 12:1; Matei 24:21.

Un tip al acestui necaz se vede în acela care a venit peste națiunea iudee la sfârșitul Veacului Iudeu (Mat. 23:34-36). În Apocalipsa găsim o ilustrație a acestei rezolvări viitoare pentru nedreptatea comisă. Citim: Până când, Stăpâne, Tu, care ești sfânt și adevărat, nu vei judeca și nu vei răzbuna sângele nostru asupra celor ce locuiesc pe pământ? Fiecăruia dintre ei i s-a dat o haină albă și li s-a spus să se mai odihnească încă puțin, până se va împlini numărul celor împreună slujitori cu ei și al fraților lor, care aveau să fie omorâți ca și ei” (Apoc. 6:10, 11). Această Zi de Răzbunare este la ușa creștinătății.

Din toate acestea este evident că Justiția divină nu are intenția să termine cu totul reglarea conturilor până când registrul Dreptății este plin, cum s-ar zice. De atunci înainte fiecare va fi răspunzător pentru slăbiciunile și neajunsurile propriei sale conduite. Ier. 31:29, 30.

RĂSPUNDERE POTRIVIT CAPACITĂȚII

Omenirea nu va fi răspunzătoare pentru încălcarea unui standard perfect, ci fiecare va fi socotit răspunzător în măsura cunoștinței și capacității sale. În timpul Mileniului, regula va fi așa cum ar fi acum considerat drept într-o familie bine reglată. Copilului mai tare i se dă să ducă o povară mai grea. Așa va fi și în timpul Veacului care vine. Fiecare va fi răspunzător de ceea ce poate duce. El nu va fi răspunzător pentru perfecțiune și condamnat pentru incapacitatea de a ajunge la ea, ci va fi judecat după capacitatea sa.

În timpul miei de ani, fiecare individ va progresa până la măsura în care el se va strădui să se supună reglementărilor Împărăției. Dar înainte să poată face aceasta, va trebui să intre în Noul Legământ și să aibă formal scopul de a fi unul care se va adapta cerințelor marelui Împărat și a ajutoarelor Sale. Dacă nu va reuși să facă aceasta, va fi considerat în afara legii, și la vârsta de o sută de ani va fi distrus ca păcătos (Isaia 65:20). Slăbiciunile lui nu vor fi privite ca păcat, decât în sensul că toată imperfecțiunea este păcat. Dar nimeni nu va fi răspunzător pentru mai mult decât este în stare să facă, nici nu va fi condamnat pentru ceea ce nu este în stare să facă.

În Împărăția Milenară, se va lucra cu omenirea, nu individual, cum este cu Biserica din acest Veac, ci colectiv, cum a fost cu națiunea iudee. Relația individuală cu Tatăl nu va fi posibilă până la sfârșitul miei de ani — până când Mesia va fi îndepărtat toată imperfecțiunea și va fi ridicat omenirea din stările de păcat și moarte la perfecțiune ca ființe umane. Apoi El va preda Împărăția Tatălui și nu va mai sta între omenire și Justiția divină. 1 Corinteni 15:24.

Scripturile arată însă că înainte ca Tatăl ceresc să primească rasa umană restaurată, El îi va supune unei probe critice, permițând în lume o anumită influență de înșelare extraordinară. Această influență va porni de la balaur, șarpele cel vechi, care este Diavolul și Satan”. Până atunci toți vor cunoaște deosebirea între bine și rău. De aceea, proba va fi de a hotărî dacă acei care vor cunoaște binele vor practica răul. În consecință, Domnul îi va încerca, așa cum a încercat pe tatăl Adam și pe mama Eva, să demonstreze dacă-I sunt atât de loiali cum ar trebui să fie. Apoc. 20:7-10.

Cei care vor eșua în careva dintre probele ascultării, vor fi judecați nevrednici de viață veșnică și vor fi distruși. Cei care se vor dovedi vrednici de viață veșnică o vor primi. Despre acel timp apostolul Pavel spune: Însăși creația va fi eliberată din robia stricăciunii, ca să se bucure de libertatea slavei copiilor lui Dumnezeu” (Rom. 8:21). Toți membrii omenirii gemânde, care vor fi ascultători, vor fi eliberați de stările păcatului și morții la libertatea deplină a fiilor lui Dumnezeu — aceea de care s-a bucurat Adam înainte de căderea sa. Ei vor avea cunoștința care lui i-a lipsit și vor trece proba pe care el n-a reușit să o treacă.