Vol. 20, Iulie-August 2013, Nr. 5

CURCUBEUL, LEGĂMÂNTUL LUI DUMNEZEU

Geneza 8:1-9:17

Curcubeul Meu, pe care l-am așezat în nor, el va sluji ca semn al legământului dintre Mine și pământ” Gen. 9:13

R 5160 W. T. 1 ianuarie 1913 (pag. 13-14)

Adepții criticii radicale ne indică tăblițele de argilă recent descoperite prin săpături în Babilonia, ca fiind cele mai timpurii dovezi ale Potopului din zilele lui Noe. Aceste tăblițe, în schiță sumară, îl reprezintă pe Noe și o corabie. Urmează câteva cuvinte care descriu Potopul. Ni se cere să acceptăm aceasta ca o relatare superioară celei date în Geneza, din care face parte lecția noastră de acum! Suntem uimiți! Și ne amintim de profeția din Scripturi care vorbește despre zilele noastre zicând: Înțelepciunea înțelepților lui va pieri și priceperea oamenilor lui pricepuți se va ascunde”. Is. 29:14.

Numai reputația acestor oameni în privința învățăturii îi salvează de ridicol; și noi, desigur, le recunoaștem dreptul la opinie. Fiecare are dreptul să aleagă”, cum spunea bătrâna doamnă când și-a sărutat vaca”. În ceea ce ne privește pe noi, declarația logică din Geneza cu privire la timpul specific al începutului Potopului, la numărul de zile în care a plouat și la creșterea apelor, ni se pare rațională, cum ni se pare și relatarea despre încetarea ploii și despre lungimea timpului în care au scăzut apele și în care suprafața s-a uscat și a apărut vegetația. Astfel relatarea din Geneza despre Potop este stabilită ca demnă de încredere — de o sută de ori mai demnă de încredere decât relatarea sumară a babilonienilor! Nouă ni se pare evident că înțelepciunea divină a îndrumat relatarea din Geneza, dar nu și cealaltă.

În mod natural Noe și familia puteau să se teamă de un alt potop neînțelegând clar originea Potopului care a năpădit lumea. În mod foarte potrivit, Dumnezeu le-a atras atenția asupra curcubeului, când i-a asigurat că niciodată nu va mai acoperi tot pământul cu apă. Noi putem vedea filosofia acesteia, în timp ce Noe și familia sa au luat lucrurile prin credință, nediscernând filosofia. Putem vedea că atunci când a căzut ultimul dintre inelele” pământului nu mai putea fi un alt potop, fiindcă nu mai era altă apă deasupra firmamentului să cadă. De la Potop, avem numai o rezervă moderată de umezeală pe firmament sub formă de nori și nu mai este alta sub forma unui mare înveliș dincolo de firmament.

Acum putem vedea cum a fost că Noe nu văzuse înainte un curcubeu; fiindcă înainte de Potop, când soarele strălucea prin învelișul apos numai ca o mare minge de foc, razele lui nu pătrundeau direct prin înveliș și ca atare nu era posibil să fie curcubeu. Dar deoarece învelișul apos s-a rupt, vaporii fini străbătuți de razele soarelui produc în mod natural efectul de curcubeu. Și, cum declară Dumnezeu, atâta vreme cât există curcubeu, nu mai poate fi un potop. Cuvintele și căile lui Dumnezeu nu sunt mai puțin raționale când vedem marea lor filosofie. Dimpotrivă, cu cât înțelegem mai mult metodele și lucrările divine, cu atât le apreciem mai mult înțelepciunea.

Turnul Babel

Generații după aceea, când familia lui Noe s-a înmulțit, înțelesul curcubeului ca un legământ între Dumnezeu și om — garanție împotriva unui alt potop — a fost uitat. Înțelepții în felul lumii din timpul acela au fost destul de nechibzuiți ca să întreprindă construirea unui turn mare, în vârful căruia puteau merge în eventualitatea unui alt potop. Deoarece ei au neglijat mesajul Domnului și au ignorat promisiunea Sa, El i-a lăsat să-și arate nechibzuința în trudă și sudoarea feței, care se putea dovedi fără nici un folos.

În cele din urmă însă, când erau tare osteniți de sarcina lor herculeană și când au învățat, cel puțin într-o măsură, o lecție valoroasă, Domnul le-a încurcat limba așa încât să nu se înțeleagă unul cu altul, nici să nu coopereze unul cu altul în astfel de întreprinderi mari. Separați prin limbă și prin interes, s-au împrăștiat. Interesele lor au ajuns să se deosebească, și treptat purtarea, obiceiurile și culoarea pielii, în timpul secolelor, au devenit tot mai deosebite. Astfel și-au avut începutul diferitele rase cu specificul lor de temperament și limbă.

Sf. Pavel ne spune că toate acestea au fost un plan premeditat din partea lui Dumnezeu, fiind pentru cele mai bune interese ale omenirii și cel mai favorabil pentru realizarea scopurilor divine. El zice: El a făcut fiecare neam de oameni dintr-un singur sânge, ca să locuiască pe toată fața pământului; le-a așezat timpuri rânduite și hotare locuirii lor, ca ei să caute pe Dumnezeu, și, bâjbâind, să-L găsească, măcar că nu este departe de fiecare dintre noi”. Fapt. 17:26, 27.

Cum o parte din Cuvântul lui Dumnezeu varsă lumină asupra alteia! Astfel suntem ajutați să vedem cum Înțelepciunea divină a supravegheat interesele finale ale omenirii. Chiar dacă Dumnezeu a îngăduit omului în ignoranța sa să devină servitorul lui Satan, totuși El l-a protejat într-o măsură și i-a format afacerile pentru binele lui final. Acel bine, după cum am văzut, va fi pe deplin atins de către lume în general la a Doua Venire a lui Isus și la stabilirea atunci a Împărăției Sale Mesianice, care va lega pe Satan și va risipi puterea întunericului și a păcatului. Ea va străluci ca Soarele Dreptății, să vindece, să binecuvânteze și să ridice pe cei doritori și ascultători din omenire.

Dar chestiunea separării familiei umane în diferite naționalități a fost în mod special folositoare în timpul întunecat care precede a Doua Venire a lui Mesia. Popoarele au fost mai mult sau mai puțin ocupate în a se observa unul pe altul și a se apăra unul împotriva altuia. Barierea de limbă a servit timp de secole să țină separate popoare care erau vecine, să împiedice alergarea încoace și încolo care are loc mai ales în ultimii 70 de ani, de când puterea aburului a devenit eficientă pentru transporturi.

Combinarea tuturor popoarelor în ultimii șaizeci de ani dărâmă barierele naționale într-un mod minunat. Este împlinirea cuvântului profeției: Am hotărât să strâng popoarele și să adun împărățiile (țef. 3:8). Omenirea este adusă în legătură strânsă, barierele limbii sunt rupte; și ruperea acestor bariere este favorabilă cooperării umane, atât pentru bine cât și pentru rău. Deoarece oamenii sunt păcătoși prin natură, cooperarea lor va fi foarte probabil pe linia egoismului, și de aceea foarte probabil va fi rea.

Astfel găsim astăzi că bogatele corporații construiesc împreună un mare turn Babel pentru protecția lor împotriva oricărui fel de calamitate care ar putea veni asupra bogățiilor lor. Clasele muncitoare fac la fel. Mecanicii construiesc un mare turn Babel de sindicalism, despre care ei cred că-i va elibera de toate împotrivirile și în care ei speră că vor fi în siguranță pentru totdeauna. Dacă n-ar fi fost împrăștierea și barierele limbii, fără îndoială aceste organizații mondiale ale Capitalului și Muncii s-ar fi dezvoltat cu mult înainte, și marea catastrofă sau conflict final între acești uriași mari ar fi venit cu atât mai repede, precipitând toată spaima și dezastrul lor teribil asupra omenirii — un timp de strâmtorare cum n-a mai fost de când sunt popoarele”. Dan. 12:1.

URMĂTOAREA CALAMITATE, FOCUL

Sf. Petru împarte istoria omenirii în trei mari Epoci, numite lumi” în versiunea noastră comună a Bibliei, dar mai potrivit numite trei Epoci mari. Prima epocă a experienței pământului s-a sfârșit cu Potopul și atunci a început epoca actuală, numită de sf. Pavel, acest veac rău”, sau Epocă rea, pentru că în acest timp răul deține preponderența puterii printre oameni, chiar dacă ei fac cât pot de bine.

Prima Epocă sau ordine a lucrurilor a fost acoperită și terminată printr-un potop de apă; și sf. Petru ne spune că lumea” sau ordinea de lucruri de acum va fi terminată printr-un potop de foc”. Dar după foc va fi o lume” sau Epocă sau ordine de lucruri nouă, cu mult mai bună decât orice experiență a avut omenirea până acum. Lumea viitoare despre care vorbim” va fi o epocă a dreptății fiindcă va fi sub conducerea și supravegherea directă a Împărăției lui Mesia. 2 Pet. 3:10-13.

La început mulți studenți ai Bibliei au fost înclinați să înțeleagă din cuvintele sf. Petru că focul care va termina ordinea actuală de lucruri și va introduce Veacul Nou va fi un foc literal, care va nimici pământul și cerurile fizice. Totuși, un studiu mai atent descoperă că focul este simbolic, care va nimici numai instituțiile actuale — tot ce este în prezent contrar voinței divine — tot ce este nedrept, inechitabil.

Elementele” care se vor topi de căldura mare” vor fi elementele capitaliste și ale muncii, și lupta dintre acestea, fricțiunea, este deja mare. Încă puțin și va izbucni într-o flacără, cum a profețit sf. Petru. Cerurile” care vor fi implicate nu vor fi cerurile locuinței lui Dumnezeu, ci cerurile eclesiastice — instituțiile bisericești. Acestea se vor amesteca în lupta dintre Capital și Muncă, și ele vor pieri de asemenea în timpul acela tulbure. Dar, mulțumim lui Dumnezeu! în mijlocul necazului va interveni Noua Dispensație; și se va dovedi a fi așa cum a fost profețit: Dorința tuturor popoarelor”. Hagai 2:7.

Noe și familia sa au fost singurii care au fost cruțați de naufragiul fizic al vechii ordini de lucruri de dinainte de Potop, astfel că sf. Petru sugerează că Isus Cristos este Corabia de Siguranță acum pentru toți cei care vor fi salvați din ordinea actuală a lucrurilor. Urmașii credincioși ai lui Cristos din toate denominațiile și popoarele vor deveni, cu El, Preoțimea Împărătească a viitorului — cerurile noi” — puterea de conducere spirituală a Noii Dispensații, sau Împărăția lui Mesia. Sub supravegherea lor va fi inaugurat grabnic un nou pământ” — o nouă ordine socială — din care va fi eliminat egoismul și în care va predomina dreptatea. Despre acestă ordine nouă a lucrurilor citim: Așteptăm ceruri noi și un pământ nou, în care locuiește dreptatea”. 2 Pet. 3:13.

Deși fără îndoială multe vieți umane se vor pierde în cea mai mare strâmtorare pe care a cunoscut-o lumea vreodată, cu care se va sfârși acest Veac, totuși marea masă a omenirii va rămâne. Dar toate aranjamentele lor ingenioase din prezent, sociale, financiare și eclesiastice, vor pieri și totul va fi pus pe o bază nouă de către marele Mesia.

În profeția lui țefania Domnul descrie timpul de necaz care vine ca un foc ce consumă; și apoi ne spune că după botezul de foc al strâmtorării, El va trimite omenirii buze curate, ca toți să cheme Numele Domnului, ca să-I slujească într-un gând” (țef. 3:9). Aceasta dă învățătura că omenirea nu va fi cu totul distrusă de necazul de foc din Ziua aceea, ci că încurcătura de doctrine date în numele Domnului se va termina cu Veacul actual. Mesajul harului și Adevărului divin care va fi promulgat în viitor va fi curat, iar binecuvântarea pentru toți care-l vor primi va fi mare.