Vol. 8 Iulie-August 2001 Nr. 5

FURTUNA CARE VINE ȘI REZULTATUL EI GLORIOS

„A oprit furtuna, a adus liniștea și valurile s-au potolit. Ei s-au bucurat că valurile s-au liniștit; și El i-a adus la limanul dorit. . . . Cine este înțelept să ia seama la aceste lucruri și să înțeleagă bunătățile DOMNULUI.” Psalmul 107:29, 30, 43 .

R5695 W. T. 1 iunie 1915 (pag. 163-166)

Psalmul 107 pare să fie profetic, urmărind într-o măsură considerabilă experiențele Bisericii lui Cristos de-a lungul acestui Veac Evanghelic. El poate fi aplicat în mod individual și de asemenea la scară mondială, internațională. Cauza tuturor necazurilor din lume este păcatul. Ar putea exista diferite căi de a încerca să se înlăture necazul, dar Dumnezeu în Înțelepciunea Sa a aranjat acest Plan. El va permite ca păcatul să aducă furtuni și greutăți ale vieții așa încât omenirea să fie clătinată și astfel să învețe să-L aprecieze pe marele nostru Mântuitor, pe care Dumnezeu L-a pregătit să fie Marele Eliberator al Bisericii și al lumii. Întreaga chestiune a fost plănuită într-un mod judicios, și la timpul cuvenit Cristos va avea dreptul deplin de a cere tuturor furtunilor să înceteze și de a scoate ordine din confuzie. Totuși, aceasta trebuie să aștepte hotărârea divină. În veacul prezent este aleasă clasa Bisericii, și furtunile și greutățile vieții au fost valoroase pentru ea în dezvoltarea credinței, speranței, răbdării și în pregătirea lor pentru onorurile, privilegiile și ocaziile Împărăției.

Furtunile lumii, potrivit Scripturilor, au fost diferite și au avut loc în timpuri diferite, conform condițiilor omenirii — păcatul și egoismul stârnind furtună cu orice ocazie posibilă. Au existat multe furtuni în trecut — războaie, invazii, agitație etc., — toate începute din invidie, din motive egoiste, sau din cauza marii nedreptăți din partea altora. Națiuni mari și-au invidiat reciproc creșterea bogăției și au prădat pe cele slabe. Mânia, răutatea, ura, cearta, lucrurile cărnii și ale diavolului au fost cultivate. Acum, după ce au semănat astfel pentru egoism, omenirea trăiește experiența unei furtuni puternice pe marea socială. Această furtună mare nu a ajuns încă la punctul ei culminant. Gândul nostru este că aceasta va fi mult mai mare înainte ca Domnul să intervină și să spună: „Taci! Fii liniștită!” El a permis această furtună îngrozitoare, pentru că El știe cum să o facă să lucreze spre binele omenirii.

În calitate de popor al lui Dumnezeu, este de datoria noastră să favorizăm pacea și dreptatea și să trăim în armonie cu aceste condiții. Dar trebuie de asemenea să știm ce vine peste lume — mai mult, este de datoria noastră să știm rezultatul, să știm ceva din Adevărul lui Dumnezeu. Domnul ne-a dat deja o pace interioară pe care nici o furtună din afară nu o poate tulbura. Noi ne încredem în promisiunile pe care El ni le-a dat. Noi înțelegem care este situația prezentă și ne bucurăm că Biserica va fi în curând glorificată. Ce pace și bucurie durabilă vom avea dincolo de văl! Această înțelegere ne aduce în inimi chiar și acum o mare odihnă a sufletului, o mare pace! Ne amintim că Dumnezeu este în stare să facă toate lucrurile să lucreze împreună pentru binele nostru, și El a promis că așa va face; de aceea, din aceste vremuri zbuciumate și din încercările vieții putem avea experiențe binecuvântate.

Domnul are un mod special de a aduce pace poporului Său — de obicei nu prin amestecul cu oamenii din lume. Furtunile vieții pot continua la fel ca întotdeauna; calea noastră poate fi la fel de spinoasă ca întotdeauna. Dar Domnul ne spune: Pace! Îi auzim Vocea, Cuvântul lui Dumnezeu! Prin cunoștința pe care ne-o dă, prin promisiunile Sale prețioase, El ne asigură de Înțelepciunea, Iubirea, Puterea Sa, și de scopurile Sale iubitoare pentru poporul Său. Aceste lucruri ne dau pace și odihnă a inimii în mijlocul încercărilor și necazului din afară. El de asemenea ne face cunoscut marele Său Plan pentru lume în general. El ne informează acum despre semnificația condițiilor prezente și despre rezultatul glorios al marelui necaz gata să se dezlănțuie asupra întregii lumi.

ULTIMA ZI MARE

Ne aflăm în „zilele din urmă” menționate de apostolul Pavel. El spune: „Dar să știi că în zilele din urmă vor fi timpuri grele, căci oamenii vor fi . . . iubitori de bani, lăudăroși, aroganți . . . trădători, obraznici, îngâmfați, iubitori mai mult de plăceri decât iubitori de Dumnezeu . . . Depărtează-te și de aceștia!” (2 Timotei 3:1-5). Domnul nostru Isus a menționat în repetate rânduri „ziua de la urmă” și a spus că anumite lucruri se vor întâmpla în zilele din urmă. Înțelegem că El astfel se referă la marea zi a șaptea, ziua de o mie de ani a Împărăției Sale. De exemplu, El a spus, vorbind despre ucenicii Săi individual: „Și eu îl voi învia în ziua de la urmă”.

((562))

Scripturile vorbesc despre Ziua de la urmă ca fiind sfârșitul prezentei Dispensații, sfârșitul domniei prezente a răului. Domnul nostru S-a referit la zilele de încheiere ale acestui veac atunci când a zis: „Cum a fost în zilele lui Noe, la fel va fi și în zilele Fiului Omului”. Toate scripturile care se referă la această Zi par să indice spre marea zguduire care vine în acest timp. Profetul Daniel pare să vorbească despre Dispensația prezentă ca despre „un timp de strâmtorare, cum n-a mai fost de când sunt popoarele”. Aceasta trebuia să se întâmple, a spus El, la „timpul sfârșitului”. Domnul nostru vorbește despre acesta: „Pentru că atunci va fi un necaz așa de mare, cum n-a fost niciodată de la începutul lumii până acum și nici nu va mai fi. Și dacă zilele acelea n-ar fi fost scurtate, nimeni n-ar scăpa; dar, din cauza celor aleși, zilele acelea vor fi scurtate” (Matei 24:21-25). Sf. Pavel ne spune că focul din Ziua aceea va dovedi cum este lucrarea fiecăruia. Apostolul Petru îi face o descriere vie în a doua sa epistolă. Ziua de necaz și de glorie care urmează este tema tuturor sfinților profeți.

Necazurile acestei zile nu sunt toate de aceeași natură. Isus ne spune că unii dintre urmașii Săi vor fi socotiți vrednici să scape de nenorocirile care vin asupra lumii, despre care Sf. Petru ne spune că vor cuprinde tot pământul. În focul acelei zile unii care sunt copii ai lui Dumnezeu vor fi găsiți că și-au clădit casa cu lemn, fân și trestie, chiar dacă au clădit pe Temelia adevărată, Cristos. Toată suprastructura lor va fi arsă, iar ei înșiși vor fi mântuiți „ca prin foc”, după cum ne spune apostolul Pavel. Alții dintre copiii Domnului vor fi găsiți că au clădit pe Temelia adevărată cu „aur, argint și pietre scumpe” și astfel lucrările lor vor rezista. Ei vor avea o suprastructură de adevăr și de loialitate față de Domnul construită pe Temelie, iar aceasta nu va fi arsă. Construcția lor va rezista „focului” din această Zi mare.

După cum s-a adresat apostolul Pavel în toate epistolele sale către sfinții în Cristos Isus, noi înțelegem că aceste cuvinte (1 Corinteni 3:11-15) se referă numai la cei care pretind o consacrare deplină Domnului, adică la Biserica lui Cristos. Adevărații sfinți trebuie toți să sufere; pentru că, așa cum ne-a prevenit Sf. Pavel, „în împărăția lui Dumnezeu trebuie să intrăm prin multe necazuri” (Fapt. 14:22). „Și la aceasta ați fost chemați”, ne asigură Sf. Petru (1 Petru 2:21). Dar toate aceste lucruri doar lucrează pentru noi mai presus de orice măsură o greutate veșnică de slavă, dacă prin acestea noi suntem pregătiți în mod cuvenit.

SISTEMELE NOMINALE DE ASTĂZI

Dar, după cum am sugerat deja, aflăm astăzi o clasă foarte mare care pretinde a fi Biserica lui Cristos, și aceștia cheltuie milioane pentru închinare lui Dumnezeu potrivit ideilor sistemelor bisericii nominale. Se construiesc și se dedică Domnului biserici frumoase. Se echipează cu orgi mari și coruri pregătite. Se pun la dispoziție săli de sport, camere pentru fumători, departamente culinare cu sufragerii etc. Aceste biserici sunt sprijinite de oameni dintre care un mare număr sunt foarte nobili în multe privințe.

Dintr-un punct de vedere, ar părea că oamenii care cheltuiesc atât de mulți bani în fiecare an în scopuri bisericești trebuie să fie foarte religioși și foarte doritori să facă voia lui Dumnezeu. Citim despre câte milioane de dolari cheltuiește orașul New York pentru slujitorii bisericești, pentru biserici etc. Dar aflăm că în realitate în toate aceste biserici există mult formalism. Cei care le cântă imnurile sunt angajați să cânte, și ei spun că nu-i interesează în mod deosebit religia, dar fac aceasta numai pentru bani. Nu mulți dintre predicatori vor recunoaște că și slujba lor este în mare parte pentru bani, dar sunt oameni care cred că majoritatea predicatorilor servesc pentru plată. Recunoaște și primește Domnul asemenea serviciu? (Vezi Amos 5:20-23; Isaia 1:13-15). Nu este de datoria noastră să judecăm inima; dar în toate părțile vedem aroganță, lăudăroșenie, mândrie.

Nu știm cum ar fi putut descrie apostolul Pavel mai bine condițiile actuale, chiar dacă ar fi trăit astăzi, aici. Dacă li se spune ceva acestor lucrători zeloși din creștinătatea zilelor noastre despre caracterul lumesc, mândria sau erorile bisericilor, ei clatină din cap, chiar dacă unii dintre ei recunosc că sunt multe lucruri pe care nu le încuviințează. Se găsește că e necesar să aibă concerte, ceaiuri, distracții etc. în biserici pentru a colecta bani; pentru că, spun ei, dacă n-ar avea aceste lucruri, nimeni n-ar veni la biserică în afară de predicatori și de unii care ocupă funcții, și care frecventează pentru a-și face datoriile de care sunt considerați răspunzători. O astfel de persoană oficială bisericească i-a spus editorului Turnului de Veghere: „Eu sunt obligat de datorie să merg la biserică așa de des, dar voi ieși din funcție cât voi putea de repede”. Fiindu-i impusă datoria de Bătrân, el intenționa să scape de ea cât mai repede cu putință.

ACTUALUL IDOL AL CREȘTINĂTĂȚII

Iubirea de bani, lăcomia pare să fie factorul stăpânitor astăzi. Este adevărat, mulți care au foarte mulți bani dau cu milioanele de dolari; dar zilele noastre sunt zile ale iubirii de bani. Și nu doar cei bogați au această iubire de bani. O aflăm pretutindeni. Dorința principală este de a face rost de bani — nu pentru a-i depune în bănci, ci pentru a-i cheltui; oamenii iubesc plăcerile pe care le pot cumpăra cu bani. Este un timp al cheltuirii banilor, tot așa cum este și al iubirii banilor. Plăcerea menține desfrânarea astăzi, iar banii sunt onorați și căutați peste tot. Noi în America am fost în mare măsură eliberați de fostele noastre idei superstițioase despre sângele mai bun al unora decât al altora — „sângele albastru”. Nu avem deci acea iubire pentru aristocrație și pentru așa-zisa „viță nobilă” care este răspândită în lumea veche. Oamenii credeau înainte că regii și nobilimea erau de o cu totul altă rasă decât poporul de rând. Dar acum iubirea de bani și de ceea ce se poate cumpăra cu bani — plăcere, putere, influență — au înnebunit lumea. Banii sunt venerați ca un idol. Dacă cineva are bani, poate obține aproape orice vrea. Mulți asemenea oameni au o formă de evlavie, fără puterea ei. Apostolul spune: „Depărtează-te și de aceștia”. 2 Timotei 3:4,5.

((563))

Starea lucrurilor a avansat încetul cu încetul. Cum să ne depărtăm de aceia care se închină la acești dumnezei falși? Ne depărtăm în sensul că nu urmăm aceeași cale. Ne păzim inima de iubirea plăcerii și a ceea ce este lumesc, și de lăcomia de câștig. Ne depărtăm de toate aceste lucruri și mergem într-o direcție diferită. Aceasta pare să corespundă cu ceea ce spune Domnul în Apocalipsa 18:2, 4. Descoperindu-i lui Ioan starea Sionului nominal din zilele noastre și vorbind profetic de parcă ar fi în prezent, El spune: „A căzut, a căzut Babilonul cel mare! . . . Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu” — ieșiți de sub influența ei, pără-siți-o! Adevăratul popor al Domnului trebuie să-I urmeze îndrumarea de aici. Ei trebuie să stea liberi de această robie a erorii și a ceea ce este lumesc, și de asemenea să fie un exemplu bun altora; și apoi ei trebuie să aștepte instrucțiunile suplimentare ale Domnului și împlinirea scopurilor Sale glorioase. Nu trebuie să sperăm deloc că vom schimba cursul Babilonului — un om sau o mie de oameni sau un milion n-ar avea putere să schimbe astăzi cursul lui. El a căzut, părăsiți-l deci! Ieremia 51:6-9.

PUTEREA NOASTRĂ LINIȘTITĂ, ÎNCREZĂTOARE

Dumnezeu a intrat în odihnă când pe pământ s-a încheiat săptămâna de creare, și tot așa noi, Biserica adevărată, vom intra curând în odihna noastră, odihna desăvârșită dincolo de văl. Dumnezeu a pus întreaga lucrare în mâinile lui Cristos, ca să o realizeze la timpul stabilit. Noi avem încredere în Domnul și în timpurile și sezoanele Sale; de aceea suntem foarte liniștiți, și ieșind din Babilon nu suntem îngrijorați sau neliniștiți sau supărați pentru alții. Dumnezeu va scoate ordine din toată confuzia care domnește. Toți care se vor dovedi vrednici de viață veșnică vor fi în cele din urmă bucuroși să lucreze în felul în care va îndruma Domnul.

Lumea este astăzi beată de anumite doctrine false și nu știe ce face. Dacă am fi împreună cu oameni zgomotoși, beți, am face mai bine să nu încercăm să-i trezim, ci să nu ne mai asociem cu ei. Totuși, s-ar putea să fie unii în acea societate cărora le-ar plăcea să fie ca noi — liberi pentru a servi Domnului. Este de datoria noastră să ajutăm pe oricine caută pe Domnul și este supus în oarecare grad Cuvântului Adevărului. Noi trebuie să facem bine tuturor oamenilor când avem ocazie, „mai ales celor din casa credinței” (Galateni 6:10). În acest scop am făcut să circule Studiile În Scripturi, PublicaȚia lunarĂ a studenȚilor Bibliei, am ținut adunări și am prezentat Fotodrama CreaȚiei, așa încât și alte suflete serioase să rămână libere ca noi, să se elibereze de cursul general al zilelor noastre și să poată trăi o viață de sacrificiu, și astfel să fie pregătiți pentru marea înălțare care vine pentru cei care-I sunt credincioși lui Dumnezeu — o răsplată despre care credem că acum este aproape. Cei care sunt astfel pregătiți și înarmați cu întreaga armătură a lui Dumnezeu vor fi păstrați într-o stare de liniște și încredere care altora nu le este cunoscută în această mare Zi de stres, tulburare și clătinare.

„SEMNE ALE FIULUI OMULUI” ACTUALE

Felul în care Domnul informează pe credincioșii Săi, pe cei veghetori, despre importanța situației actuale din lume și despre apropierea domniei glorioase a lui Cristos, este prin semnele exterioare care confirmă ceea ce înțelegem acuma că arată cronologia biblică. Un semn este o indicație. Punerea semnului unui brutar înseamnă că acolo se poate cumpăra pâine; semnul unui măcelar arată că acolo se vinde carne etc. Apoi avem semnul, sau indicarea unei furtuni viitoare, sau a vremii bune. Nu trebuie să așteptăm să vedem litere strălucitoare pe cer sau ceva de genul acesta pentru a indica prezența Domnului; dar a existat de câtva timp în Biserică un semn — aproximativ patruzeci de ani — recoltarea grâului copt. Acesta este un semn al Parousiei Fiului Omului. Pentru lume nu este posibil să discearnă acest semn. Avem de asemenea semnul smochinului neroditor, națiunea evreiască, înfrunzind. Vedem spiritul lumesc prezis în sistemele bisericii. Vedem începutul lovirii națiunilor.

Când marele Timp de Strâmtorare va izbucni, lumea va începe să vadă că se stabilește cumva o nouă ordine de lucruri; că o mare schimbare este iminentă. Condițiile nu au fost așa înainte. Pe măsură ce oamenii vor vedea că Fiul Omului este pe punctul de a-Și lua marea Sa putere și că Împărăția mesianică vine, ei se vor teme, neînțelegând faptul că această Împărăție este menită pentru binecuvântarea tuturor. Un timp ei nu vor pricepe toată situația. Ei vor vedea necazul, paralizarea afacerilor, necazul popoarelor, socialismul, anarhismul și își vor da sufletul de groaza lucrurilor care se apropie.

Dar toate aceste lucruri sunt acum pentru noi semne că Domnul se pregătește să-Și stabilească Împărăția și că pregătește căderea împărăției neamurilor. Aceasta însă nu va fi vizibilă la început, pentru lume în general, sub focul aprins al strâmtorării. Ei nu vor ști ce să înțeleagă din aceste lucruri. Credem că majoritatea oamenilor sunt oarecum nedumeriți astăzi. Oameni care sunt foarte proeminenți în chestiunile sociale, financiare, religioase sunt în mare nedumerire. Mulți dintre ei încep să discute ideea că Împărăția lui Dumnezeu se apropie cu adevărat.

((564))

Unii dintre prietenii noștri care au participat la marele miting pentru pace, care a avut loc aici în orașul New York toamna trecută, ne spun că vorbitorii importanți care au participat, printre care și vice-președintele Statelor Unite, au făcut numeroase referiri la faptul că Prințul Păcii este chiar la uși. În același fel s-a făcut referire la Mileniu. Nu știm ce înseamnă aceasta, decât că ei cred că Fiul Omului intră acum cu Împărăția Sa. Credem că nedumerirea lor va crește pe măsură ce vor vedea presiunea mai mare — presiunea financiară, presiunea socială — și pe măsură ce intrăm în marele Timp de Strâmtorare, „un timp de strâmtorare cum n-a mai fost de când sunt popoarele”. Un domn evreu îi spunea editorului că evreii din Ierusalim mor de foame. Pentru cele patru milioane de evrei care trăiesc în Galiția și Austria nu pare să aibă importanță dacă o armată sau alta trece prin țară; pentru că evreii suferă totdeauna. Oriunde au mers armatele, casele au fost devastate și pământul lăsat pustiu. Recent, evreii au ținut o adunare în masă la New York pentru a colecta bani pentru frații lor din Galiția și din Palestina.

Dacă vreunul dintre voi ați întâlni un bancher și ați începe o conversație cu el, ați vedea cum i se întunecă fața. Unora le vor apărea lacrimi în ochi când se va vorbi despre situația alarmantă a finanțelor de astăzi. Mulți oameni bogați spun că atunci când a izbucnit războiul aveau valori de o sută de mii de dolari, dar că acum nu mai știu cât au. Obligațiunile și acțiunile lor nu sunt vandabile. Astfel există astăzi o strâmtorare care crește și ajunge peste tot pământul, afectând nu numai întreaga creștinătate, ci și lumea păgână.

VEDERE DIN CRĂPĂTURA STÂNCII

Pe măsură ce ochii înțelegerii noastre s-au deschis, am căutat să arătăm Bisericii și lumii, pe cât de mult posibil, marele Plan divin al Veacurilor — minunat, frumos, mult superior oricărui plan omenesc! Studenții Bibliei din întrega lume citesc Biblia și semnele timpurilor într-o lumină nouă; pentru că a venit timpul ca Dumnezeu să ridice vălul ignoranței și întunericului, care i-a fost permis lui Satan să-l pună înaintea ochilor noștri. După înțelegerea noastră, războiul actual este ilustrat în Biblie, avându-și timpul să înceapă în 1914. Este un mare „vânt”.

După marele război, Biblia învață că va avea loc un mare cutremur de pământ — revoluție socială. În legătură cu acel cutremur de pământ va veni o înălțare a sectelor religioase, catolice și protestante, din partea împăraților și prinților — politici, sociali, financiari, religioși. Apoi va veni prăbușirea tuturor sistemelor religioase prezente. „Focul” simbolic din Biblie — anarhia — va arde repede pământul. După anarhie va veni repede mult promisa Împărăție a lui Dumnezeu, pentru care s-au rugat creștinii zicând: „Vie împărăția Ta”, cei mai mulți dintre ei neavând decât o slabă concepție despre adevăratul înțeles al cuvintelor lor. În timpul Domniei acelei Împărății, „susurul blând și subțire”, Mesajul Adevărului și Harului, va veni la întreaga omenire. Ridicarea omenirii va progresa: și cunoștința slavei Domnului va umple treptat tot pământul. Limanul mult dorit de odihnă va fi atins, „dorința tuturor neamurilor”.

„OILE MELE ASCULTĂ” ȘI-MI URMEAZĂ

Toți adevărații ucenici ai lui Isus vor vedea și vor auzi în acest „timp potrivit” prezent. „Oile Mele ascultă glasul Meu” a spus Învățătorul. Dacă unii, prin urmare, sunt în Babilon și nu ascultă glasul Domnului chemându-i afară din acest mare Sistem apostat, concluzia noastră clară este că ei nu sunt adevăratele Lui oi. Aceasta nu înseamnă că toți vor auzi în același timp. Unii au auzul greoi; poate că ei nu trăiesc foarte aproape de Domnul. Dar dacă sunt oile Lui vor auzi; și dacă urmează în urmele Lui vor auzi clar și se vor supune prompt. Ei vor fi nerăbdători să iasă din Babilon înainte ca pedepsele lui să vină ca un potop, așa cum vor veni în curând. Noi care avem acum lumina ar trebui să ținem sus Mesajul Domnului și să le indicăm celorlalți creștini starea actuală a lucrurilor, să-i lăsăm să-L audă pe Domnul și apoi să ia hotărârea.

„NENOROCIRILE” ASUPRA BABILONULUI

„Șapte nenorociri, cele din urmă” care au să vină în special peste creștinătate nu înseamnă o anumită boală, ca ciuma neagră sau holera, ci această expresie reprezintă strâmtorare. Scripturile arată ce sunt acestea — moarte, foamete, revoluție, nenorocire, răsturnare. Aceste nenorociri vor fi atât fizice, cât și mentale. Va fi un mare necaz și o mare nenorocire pentru Babilon când va înțelege că i-au căzut zidurile. El înțelege de câtva timp că este pericol de cădere și caută de atunci să respingă orice se apropie ca să-i vatăme zidurile. Mulți oameni buni au luptat pentru aceste denominații, gândind că ele reprezintă poporul Domnului — fiind ei înșiși legați mai mult sau mai puțin de instituțiile din timpul actual.

Nu credem că Veacul Evanghelic s-a sfârșit pe deplin în septembrie 1914, ci doar Timpurile Neamurilor. Veacul Evanghelic nu se va sfârși cu totul, credem noi, până când se va sfârși Mesajul Evangheliei; și aceasta va fi când ușa va fi închisă, când ultimul membru al chiar celor aleși va fi trecut dincolo de văl. Înțelegerea noastră este că Biserica aleasă a lui Cristos, Mireasa, nu va rămâne în trup ca să dea multă învățătură lumii, ci ea va fi glorificată în Împărăție fie înainte, fie în marele Timp de Strâmtorare, și vor fi gata să supravegheze de pe planul spiritual instruirea lumii. Marea bătălie este înaintea noastră. Profetul Isaia (63:1-6) zugrăvește într-un limbaj foarte tare lucrarea Domnului nostru Isus printre națiuni în prezent și în zilele care ne stau înainte. „El singur a călcat în teasc . . . așa că sângele lor a țâșnit pe veșmintele Mele”, mânia lui Dumnezeu. Vezi Studii În Scripturi, Vol. 4, pag. 18, 19 și pag. 51, par. 1 (l. engleză — n. e.). Credem că această lucrare a început deja prin actualul război european, care crește în asprime și grozăvie zi de zi.

((565))

După ce Biserica va fi fost glorificată dincolo de văl, Vrednicii din Vechime vor fi reprezentanții ei în lume, preluând supravegherea instruirii popoarelor și conducând afacerile oamenilor; după ce Mesia va fi poruncit popoarelor mânioase, „Pace” și va fi cerut valurilor muginde să se liniștească. Dar un timp scurt — exact cât, nu știm sigur — pentru Biserica de această parte de văl mai poate fi de făcut ceva lucrare în folosul lumii, înainte ca Timpul de Strâmtorare să se instaleze deplin, sau la începutul lui. Dacă este așa, credem că această informare a lumii este acum în progres.

„Cine este înțelept să ia seama la aceste lucruri, și să înțeleagă bunătățile DOMNULUI”, chiar dacă pentru un timp scurt sabia Lui dreaptă va fi scoasă din teacă pentru pedepsirea nedreptății și răsturnarea marelui imperiu al lui Satan.