„Vor fi ploi de binecuvântări”

„Nu se va face nici un rău și nici o pagubă pe tot Muntele [împărăția] Meu cel sfânt.” Isaia 11:9.

R5573 W. T. 15 noiembrie 1914 (pag. 339-342)

Obișnuită cum este omenirea cu o conducere și cu o guvernare greșită, a fost necesar ca Israelului să i se dea asigurare că Împărăția lui Mesia pe care Dumnezeu o va stabili într-o zi pe pământ nu numai că va avea motive și intenții bune, ci va poseda și putere superioară de cunoștință și judecată. Și aceasta este ceea ce a subliniat profetul Isaia. Noul Împărat nu va avea nevoie să se bazeze pe canalele obișnuite de informație în împărțirea binecuvântărilor Sale și în administrarea mustrărilor și pedepselor Sale, ci va poseda o înzestrare cu putere supraomenească prin care va cunoaște înseși gândurile și intențiile inimii. El nu va avea nevoie să judece după cele văzute sau după cele auzite, așa cum trebuie să facă toți conducătorii pământești, oricât de bine intenționați ar fi. Isaia 11:3, 4.

A fost potrivit, de asemenea, ca Israelul și toți ceilalți să știe că Împărăția lui Dumnezeu care va fi stabilită va fi absolut dreaptă și imparțială; fiindcă experiența lor a demonstrat că până și cei mai înțelepți și mai buni dintre coducătorii, legiuitorii, judecătorii lor etc., au fost guvernați în mare măsură de egoism. Oamenii mari ai acestei lumi au adunat bogăție pe cheltuiala supușilor lor și i-au îmbogățit pe prietenii lor speciali și le-au dat privilegii speciale, adeseori pe socoteala celor săraci, a celor neajutorați, a celor disprețuiți. Prin urmare, Domnul prin profet ne asigură că noul Împărat al pământului va administra echitatea pentru toți; că cei smeriți, cei înapoiați, cei modești și fără pretenții, cei care nu au dispoziția de a-și impune pretențiile și de a-și afirma drepturile, vor avea ajutorul Său deosebit; și că cei săraci, cu care puțini simpatizează sau îi încurajează sau îi ajută, vor găsi în noul Împărat un Prieten.

Mileniul nu prin evoluție

Cei care se așteaptă ca Împărăția Milenară să vină ca rezultat al eforturilor prezente, sub ordinea societății care predomină acum, și care cred că lumea se apropie treptat de Mileniu printr-un proces evolutiv, ar trebui să considere cu atenție acest Cuvânt al Domnului prin profet, așa cum este arătat în textul și contextul nostru. Profetul declară că atunci când Mesia va lua frâul guvernării, primul Său pas va fi să judece pe cei săraci și să mustre pe cei bogați cu echitate, în interesul celor smeriți ai pământului. Cum ar putea fi posibil aceasta, dacă echitatea ar fi predominat deja printr-un proces treptat, așa încât să nu mai fi existat săraci și bogați și așa încât toți să devină smeriți?

Alte Scripturi în armonie cu această mărturie a profetului Isaia arată că însăși lucrarea pe care Domnul nostru o va face la începutul Domniei Sale va fi să corecteze greșelile care vor predomina atunci. Însuși Domnul nostru sugerează că pământul va fi departe de a fi într-o stare binecuvântată la a Doua Venire a Sa, când El pune întrebarea: „Dar când va veni Fiul Omului, va găsi El oare credință pe pământ?” (Luca 18:8.) Revelatorul de asemenea dă o mărturie clară asupra acestui subiect. El spune: „Îngerul al șaptelea a sunat din trâmbiță. Și în cer s-au auzit glasuri puternice, care ziceau: «Împărăția lumii a ajuns a Domnului nostru și a Hristosului Său. Și El va împărăți în vecii vecilor». ... Și neamurile se umpluseră de mânie, dar a venit mânia Ta și timpul ca cei morți să fie judecați și să răsplătești pe robii Tăi proroci, pe sfinți și pe cei care se tem de Numele Tău, mici și mari, și să distrugi pe cei care distrug pământul!” Apocalipsa 11:15-18.

Biblia este armonioasă și consecventă

Multe Scripturi au aceeași semnificație. Poziția Bibliei este armonioasă și consecventă pe tot cuprinsul ei. Ea descrie timpul prezent în care păcatul predomină, ca „lumea rea de acum”, în care „prințul acestei lumi” stăpânește și în care poporul adevărat al Domnului, Corpul lui Cristos, moștenitorii Împărăției, „suferă violență” (după Biblia engleză — n. t.) și declară că această violență produce pentru cei care sunt deprinși în mod corect prin ea un caracter care va fi aprobat de Domnul. Scripturile arată că sfinților credincioși ai lui Dumnezeu care suferă acum li se va da această Împărăție glorioasă nouă ca moștenire împreună cu Mesia. Lor li se va da stăpânirea „pretutindeni sub ceruri”, așa cum i-a declarat îngerul profetului Daniel (Daniel 7:27). Iehova va lua această domnie cu forța de la „prințul acestei lumi”, Satan, și o va da Fiului Său, a cărui Mireasă va avea parte de Împărăția Mirelui ei. Acest transfer se va îndeplini într-un Timp de mare Strâmtorare, care va încheia această lume prezentă, ordinea socială prezentă.

În contextul nostru profetul continuă spunând: „Va lovi pământul cu toiagul gurii Lui și va omorî ((765)) pe cel rău cu suflarea buzelor Lui”. Este foarte evident deci, că la timpul stabilirii Împărăției vor exista nu numai săraci care vor avea nevoie de ajutor și sprijin, dar vor exista și răi. Toiagul gurii lui Mesia semnifică judecățile pe care El le-a exprimat deja și care au trecut în mare parte neobservate de către creștinătate. Ne amintim declarația Sa: „Pe cine Mă respinge și nu primește cuvintele Mele, are cine să-l judece: Cuvântul pe care l-am vestit Eu, acela îl va judeca în ziua de pe urmă” (Ioan 12:48) — Ziua Judecății, acum prezentă, din 1874 încoace. Creștinătatea în general a recunoscut dreptatea Cuvântului Domnului, dar cei care încearcă să trăiască în armonie cu acel Cuvânt sunt remarcabil de puțini. Ca urmare, când va veni timpul de a se face „din judecată o linie și din dreptate un fir cu plumb”, și când această judecată va începe cu Casa nominală a lui Dumnezeu, sistemele nominale vor cădea — condamnate de acel Cuvânt.

Numai puținii credincioși, mărgăritarele Domnului, vor „fi socotiți vrednici să scape de toate acestea care se vor întâmpla” în lume, când, așa cum este descris în altă parte, „în mânia Lui îDomnulș le vorbește îomeniriiș, și în aprinderea Sa îi îngrozește” — când El Se va răzbuna pe dușmanii Săi și-i va răsplăti pe cei ce au cunoscut voința Stăpânului, dar n-au făcut-o. „«Răzbunarea este a Mea, Eu voi răsplăti», zice Domnul”. „«De aceea, așteptați numai», zice Domnul, «până în ziua când Mă voi scula la pradă: căci am hotărât să strâng popoarele, să adun împărățiile, ca să-Mi vărs indignarea peste ele, toată aprinderea mâniei Mele; căci tot pământul va fi mistuit de focul geloziei Mele. Atunci voi da popoarelor buze îmesajș curate, ca toți să cheme Numele Domnului, ca să-I slujească într-un gând»” (Țefania 3:8, 9). „Dreptatea va fi brâul coapselor Sale și credincioșia brâul mijlocului Său” (Isaia 11:5). Brâul reprezintă sârguință, serviciu; iar anunțul aici este că Mesia va fi un Servitor credincios, sârguincios al lui Dumnezeu, îndeplinind toată lucrarea încredințată în grija Sa.

Schimbări mari în creația animală

Referirea din acest capitol 11 al cărții lui Isaia la schimbarea de dispoziție în regnul animal, așa încât lupul și mielul, leopardul și iedul, vițelul și leul vor locui în armonie, este în deplin acord cu prezentările scripturale generale ale „timpurilor restabilirii tuturor lucrurilor”. Nu numai omenirea va fi restabilită, va fi adusă înapoi la condiția inițială de perfecțiune umană și armonie cu Creatorul ei, dar și animalele inferioare se vor împărtăși de binecuvântarea și de restaurarea ordinii care va fi îndeplinită prin Domnia lui Cristos, acum, credem noi, foarte aproape.

În relatarea din Geneza nu există nici o aluzie că animalele peste care Adam avea stăpânire erau sălbatice, rele, în vrăjmășie cu omul. Din contră, implicația este că ele erau în completă supunere față de stăpânul lor perfect. Putem presupune în mod rațional că în timp ce rasa, aflată sub influența distrugătoare a sentinței morții, a pierdut tot mai mult din asemănarea cu Creatorul ei, în care a fost creat primul om, în același timp a pierdut și puterea de a stăpâni peste animalele inferioare.

Natura puterii posedate de către Adam cel perfect mai poate fi încă imperfect găsită în capacitatea superioară a unora din rasa decăzută de a stăpâni creația inferioară. Astfel vedem că unii oameni pot exercita forță și control mental, nu numai asupra cailor sălbatici, ci și asupra animalelor feroce din junglă. Adam a fost declarat de către Domnul să fie rege al pământului, și în această calitate a fost recunoscut de către ordinele inferioare ale creației. După ce omenirea a pierdut puterea ei mentală inițială de a controla animalele inferioare, s-a ivit o luptă între ele, în care omul a fost constrâns să folosească forță împotriva forței, pentru că pierduse stăpânirea asupra creației animale.

Prin urmare, restabilirea omenirii la acea poziție înălțată care a fost pierdută prin păcat implică în mod natural restabilirea creației inferioare la condițiile originare, așa cum este sugerat în profeția pe care o avem în discuție. Aceeași idee este dată în declarația că „un copilaș le va mâna”, ori va stăpâni animalele sălbatice când acestea vor fi aduse în relația lor cuvenită cu omenirea. În profeția lui Isaia, capitolul 65:25, se spune cu privire la condițiile Milenare că „lupul și mielul vor paște împreună”. Referirea poate fi la oameni care au avut înainte dispoziție sau caracter de lup și de miel; sau se poate referi la animale, sau la amândouă. În oricare din aceste două cazuri expresia semnifică o binecuvântată Domnie a Păcii. Profetul continuă: „leul va mânca paie ca boul și șarpele se va hrăni cu țărână”. Dacă aceasta se referă la lei literali, implicația ar fi că ei își vor pierde dispozițiile lor carnivore și că vor suferi unele schimbări care îi vor face ierbivori, cum au fost create animalele la început (Geneza 1:30). S-ar părea să sugereze că animalele nu vor mai fi pradă unele pentru altele.

Zorile speranței pentru lume

Expresia „șarpele se va hrăni cu țărână” este asemănătoare cu declarația din Psalmul 72:9, cu privire la domnia viitoare a lui Mesia: „Vrăjmașii lui vor linge țărână”, semnificând distrugerea șarpelui, sau mai degrabă a marelui Adversar, Satan, pe care îl simbolizează șarpele. „«Nici un rău, nici o pustiire nu se va face pe tot Muntele [Împărăția] Meu cel Sfânt,» zice Domnul”

Nașterea adevăratului Sion, Biserica lui Cristos, va fi motiv de bucurie printre toți cei care iubesc cu adevărat dreptatea; pentru că, deși la început el va zdrobi în bucăți toate speranțele lor de mult îndrăgite, va fi zorile unei speranțe reale pentru întreaga lume. Le va umili mândria și îi va despuia de toate posesiunile lor îndrăgite și de ceea ce ei au ajuns să considere drepturile lor. Va zdrobi lăudatele lor instituții civile, sociale și religioase, și va ruina complet ordinea socială actuală. Cu toate acestea, va fi preludiul necesar stabilirii marii Ordini Noi, care va ajunge să fie „dorința tuturor popoarelor”, de îndată ce vor vedea marea ei superioritate față de vechea ordine.

Două clase născute din Sion

Descriind nașterea „copilului”, a Cristosului, al cărui Cap a fost născut cu mai bine de optsprezece secole în urmă și al cărui Corp este aproape să se nască, Profetul Isaia exclamă (capitolul 66:7, 8): „Înainte ca să simtă dureri, a născut, și înainte ca săi vină suferințele, a dat naștere unui fiu. Cine a auzit vreodată așa ceva? Cine a văzut vreodată așa ceva? Se poate naște oare o țară într-o zi? Se naște un popor dintr-o dată? Abia a intrat în munci, și fiica Sionului ((766)) și-a și născut fiii!” Lucrul în mod special minunat pe care profetul îl relatează aici este că un „fiu” se va naște din Sion înainte ca Sionul să aibă durerile nașterii. Aceasta este o referință izbitoare la faptul, învățat cu claritate în altă parte, că „grâul” copt al Bisericii Evanghelice va fi separat de grâul necopt și de „neghină” la sfârșitul acestui Veac, că ei vor fi înălțați și glorificați înainte de a veni necazul arzător, mistuitor.

Acest „fiu” deci este Turma Mică, Corpul lui Cristos, adevăratul Sion. Din Sionul nominal va ieși această clasă a Primelor Roade, înainte ca sistemul nominal să fie răsturnat; pentru că el va muri în durerile nașterii, și prin moartea lui va naște pe fiii ei mai târzii, Mulțimea Mare. În această Zi mare a Domnului, Sionul nominal va da naștere Fiului și acestor copii de mai târziu.

„«Aș putea să aduc până la naștere și să nu las să nască?» zice Domnul. «Eu, care fac să nască, aș putea să împiedic oare nașterea?» zice Dumnezeul tău”. O, nu! Pe cât este de sigur că s-a născut Capul, pe atât este de sigur că și Corpul se va naște. Nașterea se va completa cu siguranță. Marele Cristos compus va ieși întreg, fără nici un membru lipsă — și înainte de a începe durerile nașterii Sionului. Dar „cine a auzit vreodată așa ceva? Cine a văzut vreodată așa ceva?” Și astfel, după ce fiul se va naște, Sistemul Mamă va da naștere, când îi vor veni durerile, unei mulțimi mari de fii! Această Mulțime Mare este descrisă în Apocalipsa venind din „necazul cel mare” și spălându-și hainele, pătate și murdare, și albindu-le „în sângele Mielului”.

După nașterea acestor două clase ale poporului Domnului, va urma nașterea națiunii evreiești. Ei vor fi treziți din somnul Hadesului, în care au fost ca națiune de peste optsprezece secole. Toate acestea vor avea loc în zorile timpurii ale Zilei lui Cristos. O, ce bucurie va fi! Sionul Trupesc și Sionul Spiritual se vor bucura împreună! Apoi curând sărmana omenire pedepsită va începe să se alăture la cântecele de laudă Dumnezeului întregului Har. Ce timpuri minunte stau chiar în fața noastră! Cu toate că nori și întuneric ascund pentru un timp scurt razele strălucitoare ale binecuvântatelor Zori Milenare, curând gloriosul „Soare al Dreptății” se va ridica în splendoare și razele sale se vor răspândi rapid peste tot pământul, împrăștiind întunericul păcatului, risipind cețurile erorii și superstiției, și aducând lumea la lumina cunoștinței gloriei lui Dumnezeu.

Restabilirea nu este o schimbare de natură

Întreaga mărturie a Scripturii cu privire la binecuvântările care au să vină peste lume în Noul Veac arată că ele vor fi toate pământești. Declarația că până și creația inferioară se va schimba la fire este o promisiune că în acea Zi binecuvântată nu va mai exista o condiție de antagonism și dușmănie între omenire și ordinele inferioare ale creaturilor lui Dumnezeu, ci totul va fi în pace și armonie. Ar fi cu totul fără sens să fie schimbată dispoziția animalelor, să fie aduse în supunere omului, dacă întreaga rasă ar trebui să fie schimbată în ființe spirituale și să devină ca îngerii. Multe profeții vorbesc despre omenire în Timpurile Restabilirii ca fiind ființe umane, adaptate la pământ și bucurându-se de binecuvântările pământului. „Fiecare va locui sub vița lui și sub smochinul lui, și nimeni nu-l va mai tulbura” (Mica 4:4). „Vor construi case și le vor locui ... Nu vor construi case, ca altul să locuiască în ele ... se vor bucura de lucrul mâinilor lor.” Isaia 65:21-25.

Aceste promisiuni pentru lume în general nu fac nici o referire la clasa care este aleasă din mijlocul omenirii în timpul acestui Veac Evanghelic. Promisiunile pentru aceștia sunt toate spirituale. Ei vor fi făcuți ca și Cristos, și Îl vor „vedea așa cum este” (1 Ioan 3:2). Ei sunt chemați să obțină gloria Lui. Cum au „purtat chipul celui făcut din țărână”, tot așa vor „purta și chipul Celui ceresc” (1 Corinteni 15:49). Lor li s-a promis o parte în învierea lui Cristos — Întâia Înviere. Ei vor domni ca regi și preoți într-o Împărăție pe care ființele pământești n-o pot moșteni. „Nu pot carnea și sângele să moștenească împărăția lui Dumnezeu, nici putrezirea să moștenească neputrezirea.” (1 Corinteni 15:50) Ei au fost chemați cu o Chemare Cerească. Ei nu sunt din lume, întocmai cum nici Capul și Domnul lor nu este din lume. Ioan 17:16.

De ce nu reușesc mulți să înțeleagă Cuvântul lui Dumnezeu

Pentru mulți greutatea de a înțelege aceste deosebiri vine din faptul că nu împart drept Scripturile, așa cum l-a sfătuit sf. Pavel pe Timotei zicând: „Străduiește-te să te prezinți aprobat înaintea lui Dumnezeu, ca un lucrător care n-are de ce să-i fie rușine, și care împarte drept Cuvântul Adevărului” (2 Timotei 2:15). Acest proces i-ar face capabili să înțeleagă că Împărăția lui Dumnezeu în sine este formată numai din Domnul nostru Isus și „mica turmă” a Sa de învingători, cărora El le spune: „Tatăl vostru vă dă cu plăcere Împărăția” (Luca 12:32). Aceștia vor constitui clasa domnitoare, după cum arată multe scripturi. La început oamenii vor fi supuși acestei Împărății spirituale, iar după aceea vor deveni cetățeni sau membri ai ei, dacă vor veni în armonie cu legile și reglementările ei într-o stare de împăcare cu Dumnezeu, devenind copiii lui Cristos, care va fi Părintele Veșniciilor pentru lume în timpul Veacului Mijlocitor. El va fi Cel care va aduce întreaga rasă a lui Adam — atât cei care au încă o măsură de viață cât și cei care au coborât în mormânt — de la starea morții înapoi la perfecțiunea deplină a vieții, dacă atunci se vor dovedi voitori și ascultători. Altfel vor fi nimiciți în Moartea a Doua — distrugere veșnică.

Evident Împărăția n-a venit încă

Profetul Daniel, explicând visul lui Nebucadnețar cu privire la Chipul cel Mare, arată că Împărăția lui Dumnezeu, la început când va fi instaurată, la începutul Veacului Milenar, va fi numai o Piatră mică, ce „s-a dezlipit ... fără ajutorul vreunei mâini”, dar care va deveni „un munte mare” și va umplea „tot pământul” (Daniel 2:31-45). Această Piatră Împărăție este scoasă din „pământ” de către Domnul. La început este nesemnificativă ca mărime și lumii i se pare că este fără putere. Dar imediat ce este stabilită în putere, această Împărăție va lovi „marele chip” al stăpânirii pământești și îl va măcina până la pulbere (în Timpul de Strâmtorare care vine), iar vântul o va sufla. Această Piatră Împărăție este Muntele Sfânt la care se face referire în Isaia 11:9. Un munte este simbolul scriptural al unei împărății. Dealurile par să fie simboluri ale guvernelor mai mici ale lumii. Vezi Isaia 2:2; 40:4; 51:5; 59:18; Ps. 46:2, 3; 97:5.

Nu va fi permisă nici o violență sau lezare în toată Împărăția sfântă a lui Dumnezeu, după ce ea va fi ((767)) stabilită. Iubirea va fi Legea, iar Puterea Divină va fi mijlocul care va aplica acea lege. Toți cei care nu se vor comforma ei vor fi „nimiciți din mijlocul poporului”, așa cum a declarat Domnul prin Apostolul Petru (Fapte 3:23). Ce evident este că această Împărăție încă n-a venit, când vedem că egoismul este regula printre omenire, în mod individual și național, și că există multe influențe ale răului care rănesc și distrug astăzi în întreaga lume. Așa că noi continuăm să ne rugăm: „Vie Împărăția Ta; facă-se voia Ta, precum în cer așa și pe pământ”. Și credem că această cerere făcută de atâta timp de către sfinții Domnului va fi împlinită foarte curând.

După ce Mesia va fi zdrobit puterea răului, după ce va fi răsturnat toate marile sisteme ale erorii și ale viciului și va fi eliberat pe oameni, El va îndeplini binecuvântarea omenirii prin răspândirea cunoștinței caracterului lui Iehova. Apostolul Pavel de asemenea ne asigură că este voia lui Dumnezeu ca toți oamenii să vină la o cunoștință a Adevărului pentru a fi mântuiți. El ne asigură că nu poate exista nici o mântuire fără cunoștință. Nimeni nu va fi vreodată mântuit prin ignoranță. Până acum numai relativ puțini din milioanele pământului au venit la o astfel de cunoștință de Dumnezeu încât să fie în stare să exercite credință în El și în marele Sacrificiu pe care El l-a asigurat pentru întreaga lume.

Caracterul cuprinzător al planului de mântuire

Dar faptul că în viața prezentă numai puțini ajung la această cunoștință mântuitoare nu zădărnicește în nici un fel marele Plan Divin, nici nu face ca moartea lui Cristos în folosul întregii rase a lui Adam să fie fără efect. Domnul ne asigură în Cuvântul Său că, la timpul potrivit, adevărata Lumină va lumina „pe orice om” (Ioan 1:9). Aceasta include pe toți păgânii și pe toți cei handicapați mintal, care în această viață n-au putut înțelege Adevărul, precum și pe toți pruncii care au murit înainte de a ajunge la vârsta la care să poată ști despre Dumnezeu și despre Adevărul Său în Cristos. Include atât pe cei morți, cât și pe cei vii. Căci „nu este sub cer alt Nume dat oamenilor, în care trebuie să fim mântuiți”, ci numai numele lui Isus. Astfel Dumnezeu a făcut pregătiri îndestulătoare pentru toți.

Nici nu trebuie să presupunem că cunoștința care va ajunge să fie peste întreaga lume în timpul Domniei Mesianice este puțină stropire cu informație, așa cum a ajuns la o parte foarte limitată a lumii ici și colo, pe alocuri, până în prezent. Poporul Domnului a primit stropii harului și Adevărului, dar prevederea pentru Veacul viitor va fi abundentă și universală. Cunoștința Domnului va fi adâncă precum oceanul — ca plinătatea mării. Ploi de binecuvântări vor veni peste lume în măsură abundentă. Efectul va fi „ca ploaia pe iarba cosită” (Ps. 72:6). Când iarba este proaspăt cosită și rădăcinile ei sunt mai accesibile, ce repede răspunde la ploile răcoritoare! Și ce repede încolțește cu vigoare reînnoită! Așa va fi și cu omenirea, după ce vor fi scăpați de tot ceea ce îi împovărează și împiedică ploile harului să ajungă la inimile lor. Ce repede vor răspunde ei la aversele răcoritoare și la ploile de binecuvântări atât de îmbelșugat acordate lor, și vor încolți în viață și frumusețe pe măsură ce vor bea din bogatele provizii de har!