Vol. 16, Septembrie-Octombrie 2009, Nr. 6

RÂVNA SPIRITULUI NECESARĂ PENTRU ÎNVINGERE

”În activitate, nu fiți leneși; în duh, fiți fierbinți, slujind Domnului.” Romani 12:11.

R 5334 W. T. 15 octombrie 1913 (pag. 314-315)

Acest text ar putea foarte potrivit să fie spus astfel: ”Servind Domnului, nu fiți leneși în afaceri, ci fierbinți în spirit”. Primul gând, gândul central, este că Domnul trebuie servit și datorită acestui fapt noi trebuie să avem grijă să aflăm ce fel de serviciu este acceptabil.

Întrebăm mai întâi: De ce ar avea nevoie marele Creator al tuturor lucrurilor, Susținătorul tuturor lucrurilor, de serviciul nostru? și Biblia ne răspunde că Dumnezeu nu are nevoie de nici un fel de serviciu, că El este cu totul competent să-și îndeplinească Planul, dar că Lui îi face plăcere să aibă cooperarea, simpatia, servitorilor Lui — nu numai din familia umană, ci și din familia spirituală — că Dumnezeu nu-și expune puterea, ci tuturor creaturilor Sale inteligente li se permite să devină mai mult sau mai puțin participanți la singurul Plan al cărui centru este El.

Acest lucru este în special adevărat în legătură cu Pământul. Dumnezeu a permis Adversarului să răstoarne lucrurile și a permis păcatului să-și aibă cursul, pentru a ilustra anumite principii mari care operează în univers, potrivit anumitor legi. Oricine încalcă principiile dreptății va avea proporțional o experiență nesatisfăcătoare, deoarece păcatul este contaminant și contagios. și astfel, ceea ce ar putea părea ca o incapacitate a lui Dumnezeu de a controla păcatul și influențele lui rele, va fi văzut în cele din urmă dintr-un punct de vedere diferit — ilustrând Dreptatea, înțelepciunea, Puterea și Iubirea Sa.

După cum o firmă mare de afaceri ar putea spune: Acum nu mai avem nevoie de nici un capital, ci vom menține balanța celui inițial și vom permite ca o parte să meargă la angajați, așa încât fiecare să poată fi asociat în afacere — să aibă interes în afacere, tot așa Dumnezeu folosește capital, având dealtfel din belșug. De aceea Dumnezeu a aranjat Planul exact așa cum este.

În Planul lui Dumnezeu, Logosului I s-a oferit întâi ocazia să fie Mântuitorul omului și de a aduce tot ce este pământesc la starea perfecțiunii depline. Dumnezeu a aranjat astfel lucrurile încât să se ceară o moarte pentru a răscumpăra omenirea. Dumnezeu ar fi putut să impună altă pedeapsă. Ar fi putut pune o pedeapsă de zece ani de dizgrație, sau câte altele, pentru primul act de neascultare. Dar nu a făcut-o. El a pus pedeapsa cu moartea. și apoi a făcut propunerea marelui Logos că dacă va îndeplini Planul Său de a fi un Preț de Răscumpărare pentru Adam și pentru rasa lui, care îl va costa viața, I se vor acorda onoruri și mai mari.

Astfel Logosul a părăsit gloria pe care o avea cu Tatăl și S-a umilit ca să devină om și să moară, chiar moarte de cruce. ȘDe aceea și Dumnezeu L-a înălțat foarte sus.” În acest mod Domnului nostru Isus I-a fost permis să fie colaborator cu Dumnezeu. I s-a cerut să fie credincios, zelos în spirit, fierbinte în spirit. și citim despre El: ”Râvna casei Tale m-a mistuit”. El trebuia să fie sacrificator de sine, nu egoist.

Ilustrațiile acestor lucruri au fost date demult — înainte de a veni El în lume. După cum Moise a ridicat șarpele în pustie, tot așa Fiul Omului trebuia să fie ridicat etc. S-a cerut multă râvnă a spiritului pentru ca Domnul să treacă prin toate experiențele amare ale existenței pământești. El a avut nevoie de o mare măsură de credință în Tatăl și o mare măsură de devotare Tatălui. și faptul că a învins dificultățile arată că El a avut acea credință și râvnă.

Cine va putea sta în picioare?

Dar Planul Tatălui nostru ceresc este mai cuprinzător de atât. El a plănuit ca Isus să aibă asociați. și astfel apostolul declară că Dumnezeu, care L-a cunoscut dinainte pe Domnul Isus ca marele Păstor al oilor, ne-a cunoscut și pe noi mai dinainte prin El — cu El. și dacă noi avem parte de suferințele Lui în acest timp, vom avea parte cu El și de gloriile care urmează. Acest fapt a fost plănuit în Planul lui Dumnezeu înainte de întemeierea lumii.

Acest aspect al Planului a început să opereze la Cincizecime. Cei care deja credeau în Dumnezeu ca Mântuitor, și care își oferiseră inimile Domnului, nu puteau fi acceptați până când Isus S-a înălțat la cer și a aplicat meritul Său pentru ei — pentru toți aceștia. Spiritul sfânt a fost dat la Cincizecime. Imediat ei au fost privilegiați să înceapă un serviciu pentru Domnul — un serviciu care a fost necesar în aranjamentul lui Dumnezeu. El ar fi putut face fără acest serviciu, dar n-a făcut-o — a aranjat să aibă tocmai acest serviciu. El a avut ca scop să fie dată lumii o mărturie, să adune un popor pentru numele Său, și cei care vor da mărturia să-și arate credincioșia în încercările și probele care vor veni peste ei.

Tatăl caută pe aceia care să-L servească în spirit și în Adevăr. De aceea El permite ca această cale să fie făcută îngustă prin împotrivirea Adversarului, a cărnii și a lumii, așa încât nici unul care nu este fierbinte în spirit să nu reziste la probe. Alții nu vor intra în această lucrare, sau vor cădea pe cale. Aceștia vor spune că este prea greu. Dacă sunteți servitorii lui Dumnezeu, se vor spune tot felul de lucruri rele împotriva voastră. Vor spune că suneți fățarnici etc. Dumnezeu nu-l face pe Adversar să facă aceasta, dar îi permite, nu pentru că este limitat în Putere și nu poate face să înceteze aceasta, ci pentru că încearcă pe toți cei care vor să fie urmași ai lui Isus. și El nu-i dorește pe alții în acea companie Aleasă decât pe acei care sunt fierbinți în spirit. De aceea există astfel de servicii și probe.

Cauza împotrivirii

Marea afacere în viața celor care vor să onoreze și să servească pe Domnul este să-i servească pe frați și Adevărul. Acești soldați ai crucii trebuie să susțină tot ce reprezintă Adevărul — tot ce este drept, corect, adevărat. Ei vor aproba aceste lucruri și le vor dezaproba pe celelalte. Aceasta produce împotrivirea cărnii, a lumii și a Adversarului.

Astfel deci, creștinii au devenit morți față de lume și vii față de Dumnezeu. Fiind astfel primiți și socotiți ca membri ai lui Cristos, fiecare dintre aceștia are ca afacere specială serviciul Domnului, al fraților și al Adevărului. și potrivit capacităților și ocaziilor sale, trebuie să se angajeze în această afacere. și aceasta trebuie să fie mintea sau dispoziția sa — de a servi Domnului. și el trebuie să fie fierbinte în spirit, nu indiferent, nici căldicel. După cum Domnul Isus a fost fierbinte în spirit, așa trebuie să fim și noi. Râvna spiritului Său pentru Dumnezeu și pentru aranjamentele Sale I-au consumat viața. Tot așa trebuie să fie cu toți cei care îl servesc pe Dumnezeu — cei care merg în urmele Învățătorului. Aceasta trebuie să fie afacerea principală în viață pentru poporul lui Dumnezeu.

Cum să răscumpărăm timpul

Este necesar să ne angajăm într-un anume fel de ocupație pentru a ne asigura mijloacele de trai. Dumnezeu a aranjat astfel pentru a ne dovedi credincioșia. Mai mult, deoarece alți oameni sunt angajați în aceleași ocupații, trudind pentru confortul vieții, noi suntem obligați să concurăm cu ei într-o oarecare măsură. Dar deoarece vedem că avem o afacere mai nobilă, vom căuta ca toate aceste lucruri lumești din viață să fie oprite, pe cât posibil, pentru a putea avea mai mult timp pentru serviciul Domnului. Vechea ambiție de a câștiga lucruri pământești ne-ar conduce să strângem comori pe Pământ. Dar speranța pusă înaintea noastră în Evanghelie ne conduce să strângem mai degrabă comori în cer, ”unde molia nu le strică” etc.

Astfel această clasă se mulțumește cu cât este posibil de puțin lux în viață, pentru a putea să-și dea timpul și puterea în serviciul Său. și cu cât fac mai mult aceasta, cu atât mai mult devin asemănări ale dragului Fiu al lui Dumnezeu. Astfel, dacă cineva este angajat în meseria de tâmplar — aceeași în care a fost angajat Domnul nostru când a fost tânăr — el va spune: Cum aș putea să-mi restrâng afacerile vieții astfel încât să pot da mai mult din timpul meu Domnului și mai puțin lucrurilor pământești? și astfel va fi străduința sa de a-și stinge dorința după lux pământesc. Tot mai mult el va socoti afacerile acestei vieți ca pierdere și gunoi în comparație cu gloria vieții de dincolo.

Prin urmare, în măsura în care absorbim Adevărul, în aceeași măsură vom avea dorința să fim fierbinți în spirit — în aceeași măsură ne vom strădui să sacrificăm, să rezervăm, să devotăm Domnului acest timp, talent și energie. Nu gândim că Domnul ar vrea să fim prea mofturoși în ceea ce privește lucrurile pământești și să pierdem timp valoros. De exemplu, am putea spune: Voi păstra această casă ca pentru Domnul. și am putea da prea mult din timpul și atenția noastră diferitelor chestiuni legate de casă. Dar Domnul ne invită să alegem partea mai bună și să nu acordăm prea mult timp și prea multă atenție pentru a procura și a ne îngriji de ornamente și podoabe. Oricine ar acorda prea mult timp lucrului în casă sau altor afaceri pământești ar arăta că nu ar aprecia privilegiul serviciului Domnului.

Când privim în jurul nostru, găsim că toți oamenii au nevoie de atâta și Casa Credinței are nevoie de atâta. ”De ce au ei nevoie?” Ei au nevoie de Adevăr. ”Oare trebuie să meargă acum Adevărul la lume?” Da, la toți cei care au urechi de auzit. Este o satisfacție și o binecuvântare să avem mintea susținută cum se cuvine. Am prefera să fim fără tot luxul vieții și să avem Adevărul. Am prefera să suferim pierderea a tot ce avem decât să suferim pierderea ființei noastre.

Dacă ne-ar fi luat tot ce avem în viață și am rămâne fără nici un ban în lume, am fi totuși bogați față de Dumnezeu dacă am avea Adevărul. și astfel toți suntem lipsiți în ceea ce privește această înțelegere, această cunoștință. Când ne dăm seama de aceasta, cum am putea fi indiferenți în privința vestirii virtuților Celui care ne-a chemat din întuneric la lumina Sa minunată! Astfel deci, Dumnezeu așa a aranjat această chestiune încât toți cei care cred și devin copii ai lui Dumnezeu să poată avea o parte cu El în această mare lucrare. și deoarece noi cunoaștem aceste lucruri, ele devin o probă a loialității și iubirii noastre. și în măsura în care Domnul vede sau nu vede acest caracter în noi va stabili dacă vom fi sau nu vom fi asociați în onorabila lucrare de cealaltă parte de văl.