A DOUA EPISTOLĂ A SFÂNTULUI PETRU

„Ziua Domnului va veni însă ca un hoț; în ziua aceea cerurile vor trece cu un zgomot șuierător, iar elementele aprinse de mare căldură se vor topi și pământul cu toate lucrările de pe el vor fi arse.” 2 Petru 3:10.

W. T. 1 martie 1916 (pag. 71-72)

Deși aceia dintre noi care de câtva timp suntem familiari cu Adevărul prezent cunoaștem bine prezentarea pe care o face Sf. Petru în această scrisoare generală către Biserică, este bine totuși ca adesea să ne trezim mintea sănătoasă prin amintirea acestor lucruri importante, „ca nu cumva să ne depărtăm de ele”. 2 Petru 3:1, 2; Evrei 2:1.

În această Epistolă, apostolul recomandă întregii Biserici importanța dezvoltării roadelor Spiritului Sfânt. Apoi le amintește despre viziunea Împărăției viitoare pe care el însuși, Sf. Iacov și Sf. Ioan au văzut-o pe muntele sfânt. El arată necesitatea de a se acorda o atenție mare studiului profeției. El le atrage atenția asupra învățătorilor falși care se vor manifesta printre ei. El le amintește despre condamnarea și respingerea care a urmat pentru îngerii care s-au întors de la ascultarea față de Dumnezeu, despre catastrofa care a căzut peste Sodoma și Gomora din cauza stricăciunii lor, despre distrugerea celor nelegiuiți în marele potop, despre cursul stricat și rău al profetului Balaam și despre consecințele lui. Apoi el face acuzația că unii dintre ei îi urmau cursul, iar apoi spune că nu totdeauna lucrurile vor continua așa cum au fost; că nu totdeauna răul va triumfa; ci o mare schimbare este iminentă, care va fi întroducerea unui nou aspect al planului divin; anume, stabilirea Împărăției lui Dumnezeu pe pământ.

Sf. Petru arată că această schimbare mare va veni foarte neașteptat — o schimbare radicală, asemenea celei care a venit în zilele lui Noe, o catastrofă foarte neașteptată, despre a cărei venire vor vorbi batjocoritor cei care au o formă de evlavie fără putere (2 Petru 3:3, 4). El ilustrează această catastrofă ca un mare incendiu. „Cerurile” se vor aprinde și se vor consuma. Apoi „pământul” va lua foc și va arde. Toate „elementele” se vor dizolva de violența căldurii.

FOCUL, O PREGĂTIRE NECESARĂ PENTRU ÎMPĂRĂȚIE

Citind această profeție, majoritatea creștinilor par să creadă că va fi o ardere literală a cerurilor și pământului material. Dar, după cum de mult am subliniat, noi credem că există o explicație mai logică a acestei profeții, și că ((281)) împlinirea ei a început deja. Acest Timp mare de Strâmtorare, care urmează celei de-a Doua Veniri a lui Cristos, va fi o experiență cum n-a mai fost de când sunt popoare (Daniel 12:1). Într-o ilustrație Scripturile îl aseamănă cu un mare val de flux, care duce munții în mijlocul mării (Psalm 46). Aceasta reprezintă nimicirea guvernelor lumii, înghițirea lor de marea mugindă a patimilor omenești, când masele se ridică cu totul. Într-o altă ilustrație este înfățișat ca o „furtună” mare care mătură tot ce-i stă în cale. Într-o a treia ilustrație este comparat cu dezlegarea celor „patru vânturi ale pământului”, a „celor patru vânturi ale cerurilor”; iar în altă ilustrație este un „foc” mare (Isaia 66:15; Ieremia 4:13; 23:19, 20; 30:23, 24; 1 Împărați 19:11, 12; Apocalipsa 7:1-3; Daniel 7:2; Țefania 3:8, etc. ). Întreg pământul va fi nimicit de focul geloziei lui Dumnezeu, focul mâniei drepte a lui Dumnezeu. Focul mâniei lui Dumnezeu nu înseamnă un foc literal, după cum nici expresia „cal de foc” nu înseamnă cal literal. Focul mâniei lui Dumnezeu împotriva păcatului este cel care se manifestă în acest timp și va continua.

Să nu uităm că a doua venire a Domnului nostru trebuie să aducă un timp de înviorare și restabilire a omenirii (Fapte 3:19, 21); și noi trebuie să interpretăm aceste simboluri care arată strâmtorare în armonie cu această declarație scripturală. Cuvântul „ceruri” este un termen figurativ pentru instituțiile religioase prezente — eclesiasticismul. Focul se va extinde asupra structurilor sociale, ordinea socială de lucruri. Sistemele sociale, politice, financiare și eclesiastice formează împreună ordinea noastră prezentă. Sistemele eclesiastice, credem noi, vor fi nimicite întâi, conform Bibliei. Focul va afecta apoi organizarea socială și industrială — mărfurile, capitalul și munca, societatea etc. Va nimici elementele capitaliste, elementele bancare, elementele politice, elementele religioase, elementele industriale. Toate acestea se vor „topi”, se vor „dizolva” — se vor separa, se vor despărți, nu vor putea sta împreună și vor fi măturate.

Dacă acest mare cataclism al strâmtorării ar fi tot ceea ce avem de așteptat, am crede că înțelept ar fi să nu spunem nimic despre el. Am spune, să nu ne gândim la el sau să nu vorbim despre el; căci este destul că va fi rău când va veni. Dar când Biblia ne spune că marele timp de strâmtorare este menit numai pentru a mătura aceste sisteme religioase, sociale, politice etc. vechi, și pe ruinele tuturor acestor lucruri Dumnezeu va stabili Împărăția lui Mesia pentru binecuvântarea lumii, atunci ne bucurăm de strâmtorare și vedem că este un lucru necesar. Această cunoștință ar fi o mare mângâiere și ușurare a minții pentru mulți dezorientați care văd strâmtorarea înaintând cu avânt crescut, dar care nu pot vedea binele final care va rezulta, care văd că întreaga lume se confruntă cu revoluție și anarhie, dar nu văd razele soarelui din spatele norilor negri ai strâmtorării.

Principiul dezintegrării și reconstrucției operează constant în natură. Stâncile se dezintegrează; și acest proces îmbogățește solul și ajută la creșterea vegetației. Organismele animale și vegetale se dezintegrează în mod continuu, furnizând elemente pentru noi formațiuni, noi organisme. Va trebui să fie o zdrobire completă a terenului înțelenit al inimii oamenilor și o dezintegrare completă a aranjamentelor prezente înainte de a putea fi semănată sămânța Adevărului, care va produce roadele Noii Dispensații. În timpul acestei Vârste Evanghelice Dumnezeu i-a îndrumat pe aceia care deja au fost dezintegrați și care se supun la procesul Său de reconstrucție. Lumea va avea nevoie de acest mare Timp de Strâmtorare. Ei nu sunt în atitudinea clasei care caută acum pe Dumnezeu și se străduiesc să-I facă voia. Dacă am avea puterea să protejăm de această strâmtorare pe prietenii noștri din lume, noi credem că protejându-i le-am aduce o adevărată daună în loc de a le face bine.

ATITUDINEA CUVENITĂ A SFINȚILOR

Procedurile lui Dumnezeu cu lumea în acest timp vor fi ca lucrarea unui chirurg, care rănește pentru a vindeca, al cărui bisturiu trebuie să intre adânc în abcesul care altfel i-ar lua viața pacientului. Domnul dă de înțeles că în acest Timp de Strâmtorare, celor care caută dreptatea și smerenia li se poate acorda cel puțin o măsură de protecție (Țefania 2:2, 3). Dar cât privește pe aceia care nu caută dreptatea și smerenia, pentru ei ar fi mai bine să treacă prin strâmtorare pentru a-i pregăti pentru marea binecuvântare care va veni mai târziu. Argumentul apostolului este că ordinea prezentă de lucruri nu este satisfăcătoare pentru nici unul care este într-o atitudine corectă de inimă.

Timpul de Strâmtorare de mult prezis, cum n-a fost de când sunt popoare și nici nu va mai fi (Daniel 12:1; Matei 24:21, 22), a început. Căldura patimilor omenești devine zilnic tot mai intensă. Având în vedere această dezintegrare, ce acum este chiar la ușă, care trebuie să fie atitudinea inimii noastre? Care trebuie să fie cursul celor care sunt cetățeni de perspectivă ai marelui Guvern gata acum să fie stabilit, care va controla afacerile pământului sub conducerea lui Isus Cristos, Regele de drept al pământului? Să nu uităm că pentru a ajunge în clasa Împărăției care va avea conducerea pământului timp de o mie de ani, noi trebuie să fim separați de scopurile, ambițiile și metodele ordinii prezente. Unul dintre lucrurile esențiale este că noi recunoaștem vasta diferență între ordinea prezentă de lucruri și Ordinea cea Nouă gata să înceapă, și că noi luăm poziție în consecință. Între timp, noi să facem bine tuturor după cum avem ocazia, în special Casei Credinței, fraților noștri în Cristos.

Ca și copii loiali ai marelui Rege al universului care acum este gata să-Și inaugureze Împărăția în mâinile Fiului Său, noi ne rugăm, „Vie Împărăția Ta, facă-se voia Ta, precum în cer așa și pe pământ”. Noi ne bucurăm de dovezile pe care le vedem peste tot în jurul nostru, că acum se va răspunde la rugăciunile noastre pentru această Împărăție. Între timp noi trebuie să trăim în armonie cu această rugăciune. Așa cum ne amintește Sf. Petru, „Ce fel de oameni ar trebui să fim”, în toată sfințenia vieții, în separare de lume! Apostolul ne pune această întrebare solemnă direct. Ea se aplică acum mai mult ca oricând.

((282))

Să luăm aceste cuvinte în inimă; căci noi stăm chiar în prezența Marelui Judecător al întregului pământ. Aceste îndemnuri și încurajări, care au fost adresate în primul rând Bisericii care a trăit acum peste o mie opt sute de ani, și care au servit unui scop bun de-a lungul întregii vârste Evanghelice, sunt în mod special intenționate de Spirit pentru aceia din Biserică ce trăiesc chiar în această Zi a lui Dumnezeu. Cât de favorizați sunt aceștia, mai presus de toți oamenii din lume și mai presus de masele de pretinși urmași ai lui Cristos, care nu au această cunoștință!

Cuvintele Apostolului spre sfârșitul Epistolei trebuie să fie o mângâiere și o încurajare pentru noi acum, în acest timp de așteptare scurt de la încheierea Timpurilor Neamurilor. El spune, „Să credeți că îndelunga răbdare a Domnul nostru este mântuire” (2 Petru 3:15). Cât de bucuroși sunt de acest timp prelungit unii dintre cei dragi ai Domnului, care au ajuns la cunoștința Adevărului prezent și s-au consacrat lui Dumnezeu, din octombrie 1914 încoace! Și cât de bucuroși sunt mulți dintre urmașii lui Cristos care cunosc aceste adevăruri scumpe de mai mult timp, că Domnul cu îndurare le-a acordat puțin mai mult timp ca să-și facă chemarea și alegerea sigură! Poate că unii dintre aceștia nu erau gata când timpul Neamurilor s-a încheiat.

„De aceea, preaiubiților, fiindcă așteptați aceste lucruri (răsturnarea ordinii existente și stabilirea Împărăției glorioase a iubitului Fiu al lui Dumnezeu), căutați cu stăruință să fiți găsiți de El în pace, fără pată și fără vină”; căci Domnul nostru „poate să vă păzească de orice cădere și să vă așeze fără vină și plini de bucurie înaintea slavei Sale...Amin.” 2 Petru 3:14; Iuda 24, 25.