CARACTERISTICILE MINȚII SĂNĂTOASE

„ Căci Dumnezeu nu ne-a dat un duh de frică, ci de putere, de dragoste și de chibzuință.”

2 TIM. 1:7 .

R 5093a 1 septembrie 1912 (pag. 279-281)

În acest text sf. Pavel se adresează copiilor lui Dumnezeu — cei care au părăsit lumea, care au întors spatele lucrurilor păcatului și egoismului, care au fost concepuți de Spirit sfânt datorită consacrării depline lui Dumnezeu și cărora Avocatul le-a atribuit meritul Său. Ei au primit din Spiritul Lui, mintea nouă, și astfel au spiritul minții sănătoase.

La începutul Veacului Evanghelic au existat manifestări însemnate ale Spiritului sfânt, cunoscute ca „darurile Spiritului” (1 Cor. 12:4-11), cum ar fi cunoștința, vindecarea, minunile, limbile etc. Aceste daruri au fost date la acel timp din două motive: primul, pentru a mărturisi cine era poporul lui Dumnezeu; și al doilea, pentru a întări credința Bisericii primare. Ele erau necesare pentru ca Biserica să poată avea un punct de pornire, cum s-ar zice.

Apostolul spune că aceste daruri miraculoase trebuiau să continue numai pentru un timp, dar că roadele spiritului trebuiau să rămână — smerenia, răbdarea, blândețea, fraternitatea, credința, speranța și iubirea, cea mai mare dintre toate (1 Cor. 13). Darurile Spiritului au dispărut odată cu moartea apostolilor și a celor cărora le-au fost conferite darurile. Dar roadele și harurile rămân până în ziua de astăzi.

De îndată ce am fost concepuți de Spirit sfânt, începe în noi o lucrare de transformare. Dar în general primirea Spiritului este la început fără manifestări însemnate. Noi creștem în cunoștință, iubire și toate roadele Spiritului în măsura în care am primit Spirit sfânt, care este dat pentru a dezvolta inimile și mințile noastre și a face o lucrare de transformare, aducând rodul spiritului în caracterele și viețile noastre. În unii din noi rodul se dezvoltă repede; în alții, mai încet.

Vița de vie ne dă daruri prin aceea că produce struguri. După cum producerea rodului în natură este într-un sens al cuvântului un miracol, tot așa sunt și roadele și harurile Spiritului care se arată în viețile noastre, dar care sunt de o dezvoltare atât de treptată încât nu par a fi miraculoase.

Domnul este Vița adevărată și ucenicii Lui adevărați sunt mlădițele. Spiritul Viței trebuie să se răspândească în toate mlădițele și rodul Viței trebuie să apară pe fiecare mlădiță. Singurul lucru necesar de amintit este că în cele din urmă binecuvântarea și acceptarea noastră de către Tatăl depinde de rămânerea continuă în această relație binecuvântată a mlădițelor din Viță și aducerea rodului. Dacă nu reușim să facem aceasta, nu vom rămâne în această relație. Dar dacă producem roadele Spiritului din abundență, vom fi într-o zi mlădițe în Vița glorificată — Cristosul lui Dumnezeu.

FRICA ESTE O FORMĂ DE EGOISM

În textul nostru Apostolul discută caracterul acestui Spirit pe care ni l-a dat Dumnezeu. Acesta nu este spiritul fricii, nici spiritul spaimei, nici spiritul timidității. Unde merge spiritul egoismului, acesta este însoțit de mai multă sau mai puțină frică. Putem să ne dăm seama că spiritul fricii i-a făcut pe primii noștri părinți să se ascundă de Domnul. Ne amintim că lui Cain i-a fost frică și a fugit (Gen. 3:10; 4:14). Astfel, de-a lungul veacurilor, spiritul fricii a exercitat o influență puternică asupra omenirii. Dacă o furtună se ridică, mulți oameni acționează de parcă le-ar fi teamă că a fost ceva special trimis pentru ei.

Orice teamă, fiind o manifestare a unei forme de egoism, este compusă din elementele iubirii de sine. Oamenilor le este teamă ca nu cumva să piardă unele din lucruri pe care în mod egoist doresc să le rețină. Spiritul multora dintre păgâni ca și a multora din țările creștine este un spirit de frică. Ei servesc lui Dumnezeu, nu dintr-o dorință de a fi colaboratori în lucrarea Sa, ci din frică. Ei au fost învățați că se cuvine să meargă la biserică. Ei nu știu ce ar putea să le facă Dumnezeu dacă ar neglija să meargă. Unii slujitori au spus: „Dacă aș crede ca și voi, că nu există chin veșnic, aș face toate lucrurile rele imaginabile”. Ei arată prin aceste cuvinte că nu sunt impulsionați de Spiritul sfânt, ci de un spirit de frică, un spirit care aparține păcatului. Spiritul de frică nu vine de la Dumnezeu.

Există, desigur, o frică sfântă — o frică de a nu face nimic ce să ofenseze pe Dumnezeu sau să ofenseze un prieten. Și s-ar cuveni să ne fie frică să ofensăm un prieten, frică să rănim sau să jignim un prieten sau pe oricine altcineva. Dacă îl iubim pe Tatăl nostru Ceresc, s-ar cuveni să ne fie frică să facem orice nu I-ar plăcea.

În Evrei 4:1 apostolul spune: „Să ne temem deci ca nu cumva, fiind făcută o făgăduință pentru intrarea în odihna Lui, nici unul dintre voi să nu pară că a rămas în urmă”. Să nu ne temem de rău — ci să ne temem ca nu cumva să nu reușim să ajungem la binecuvântările promise învingătorilor. Dumnezeu va da acele binecuvântări numai acelora care ajung la o anumită dezvoltare a caracterului. Dar frica lumii este total nepotrivită. Dacă vreunul din poporul Domnului are acea frică, el a primit-o din altă sursă decât spiritul Adevărului.

INFLUENȚA TRANSFORMATOARE

A SPIRITULUI SFÂNT

Apostolul continuă și ne spune ce ne-a adus acest Spirit al Domnului. Acesta este un spirit de putere, de tărie. Toți cei care caută să umble după Spirit și au o cunoștință a iubirii Domnului — pe aceștia El nu-i va părăsi, ci îi va elibera de rău. Aceștia au un spirit curajos sau o influență a minții care izvorăște din acest spirit de putere. Acesta le dă o astfel de energie încât sunt în stare să facă mai mult decât ar putea altfel. Și ei se miră. Ei au pacea lui Dumnezeu care lucrează în ei voința și înfăptuirea după buna Sa plăcere. Fil. 2:13.

Cei care primesc Adevărul sunt foarte diferiți de ceea ce au fost înainte de a primi spiritul lui; și de regulă semenii și prietenii lor văd schimbarea. Acolo unde o soție vine la cunoștința Adevărului, soțul ei adesea este surprins să afle că ea este mai hotărâtă pentru tot ce este drept. Această hotărâre nu este un spirit de aroganță, ci un spirit de asigurare că Dumnezeu este în stare și dorește să facă toate lucrurile să lucreze împreună spre bine. La fel este și cu soțul. Multe soții au văzut cât de mult i-a întărit Adevărul pe soții lor. Această schimbare se datorează spiritului de putere pe care Domnul l-a dat poporului Său. În măsura în care avem acest spirit, avem această putere. Bineînțeles că unele caractere sunt puternice de la natură, dar Adevărul le va face și mai puternice. Alții de la natură slabi, sunt făcuți atât de puternici încât îi surprind pe prietenii și semenii lor.

Toți cei care au fost în Școala lui Cristos se pare că au realizat această dezvoltare. Ei au devenit oameni mai buni decât au fost vreodată înainte. Nu neapărat că ei arată mai bine, ci Spiritul Domnului îi ajută să-și păstreze hainele curate și îngrijite. Îi ajută să fie mai atenți în privința a ce spun și cum o spun. Aceasta influențează cuvintele, faptele și conduita lor — totul. Aceasta îi face mai răbdători, mai buni cu frații. Toate aceste calități se manifestă crescând.

Unii care au fost de ceva timp în serviciul Domnului au fost remarcați de alții. Ei spun: „Aceștia sunt niște oameni foarte inteligenți. De unde au vocabularul? Ei nu au o educație bună, totuși cât de mult cunosc despre afacerile lumii! Se pare că au o cunoștință generală despre toate”. Cuvântul lui Dumnezeu dă această cunoștință largă, și spiritul Său ne dă putere să folosim această cunoștință și să ne-o însușim, fiindcă vedem că este Cuvântul Domnului.

Noi am primit de asemenea spiritul iubirii. Apostolul spune că Spiritul lui Dumnezeu este spiritul iubirii, pentru că „Dumnezeu este dragoste” (1 Ioan 4:8). Spiritul lui Dumnezeu este mintea lui Dumnezeu, dispoziția lui Dumnezeu, influența lui Dumnezeu. Deoarece Dumnezeu este dragoste, Spiritul Său trebuie să împărtășească toate calitățile care duc la realizarea dragostei.

După măsura Spiritului sfânt pe care îl avem, vom avea iubire — în primul rând, față de Dumnezeu; în al doilea rând, față de copiii lui Dumnezeu; în al treilea rând, față de semenii și prietenii noștri, și în cele din urmă aceasta se va extinde și față de dușmanii noștri. Aceasta ne va face să fim atenți și față de păsări și animale. Spiritul iubirii are în general o influență binefăcătoare. Orice afectează gândurile, în mod sigur afectează și cuvintele. Oricine are spiritul iubirii va manifesta influența lui și va deveni mai iubitor și mai vrednic de a fi iubit în timp ce acest spirit crește.

NESOCOTIREA DREPTURILOR ALTORA ESTE

O FORMĂ DE EGOISM

În final, Apostolul prezintă spiritul minții sănătoase. Omul a fost creat cu o minte bine echilibrată. Adam și Eva nu au avut nevoie de o dovadă exterioară a Legii lui Dumnezeu. Ei au avut simțul binelui și răului atât de bine definit în mintea lor încât au deosebit binele de rău intuitiv. Dar când au căzut, ei și-au pierdut acest echilibru al minții.

Cu trecerea secolelor, din zilele lor până astăzi, găsim că acest simț ascuțit al binelui și al răului a devenit mărginit. Astfel în țările unde se pratică canibalismul locuitorii cred că este corect să se mănânce unii pe alții. Ei cred că dacă se hrănesc cu dușmanii lor care sunt puternici, și ei vor deveni puternici. Această nesocotire totală a drepturilor altora este spiritul egoismului. Noi vedem acest spirit manifestat și în țările civilizate, unde nu își mănâncă dușmanul literal, ci îi mănâncă averea, reputația.

Domnul nostru a spus că deși fariseii erau foarte atenți în a da zecimea completă din izmă, mărar și chimen, totuși ei omiteau chestiunile mai importante ale Legii — dreptatea, mila și credința. El a văzut că Legea care spune „Iubiți-vă semenii ca pe voi înșivă” este mai importantă decât darea zeciuielii. El a spus de asemenea că fariseii erau jecmănitori și abuzivi peste măsură, și că strecurau țânțarul și înghițeau cămila, că mâncau casele văduvelor. Mat. 23:23-25, 14.

Prin aceasta Domnul nostru a vrut să spună că atunci când o văduvă rămânea singură, fără ca cineva să se îngrijească de interesele ei, unii din acești experți în religie luau în posesie proprietatea ei dacă puteau. Tot așa și în zilele noastre, există oameni care caută să vadă cum să-și poată păgubi semenul. Ei nu mănâncă persoana semenilor lor, ci mănâncă starea lor materială, proprietatea lor. Acești oameni sunt canibali în spirit.

CARACTERISTICI ALE MINȚII SĂNĂTOASE

În măsura în care avem spiritul iubirii, avem spiritul minții sănătoase. Acest spirit ne conduce să analizăm ce este bine și ce este rău, în toate afacerile vieții. Nu numai că avem spiritul Legii, dar în plus avem spiritul Domnului care ne instruiește. Legea spune: „Să nu aveți alți dumnezei în afară de Mine”. Spiritul Legii spune că nu vom permite bogăției sau orcărui alt lucru să ne îndepărteze mințile de la Domnul. Astăzi găsim oameni închinându-se la acțiuni, la capital, acordând cel mai mult din timpul lor pentru a se închina Mamonei. Ei nu știu ce fac.

Acești oameni sunt foarte bine portretizați în ilustrația lui Bunyan. Vă amintiți că atunci când peregrinii erau în casa Interpretului, acesta i-a dus într-o cameră unde era un om cu o furcă în mână adunând paie, bețe mici și praful de pe podea. Deasupra capului său era unul cu o cunună celestă în mână. Această cunună i-a oferit-o omului în schimbul furcii. Dar omul nici nu s-a uitat în sus, nici n-a luat în seamă ceea ce a spus.

Astăzi vedem pe unii care folosesc furci, adunând toate fleacurile vieții, fără să știe ce să facă cu ele după ce le-au adunat. Când acești oameni mor, poate că aceste lucruri vor fi păgubitoare celor cărora ei le lasă. Peregrinii au avut mintea sănătoasă, dar omul care aduna bețe, paie și praf avea o minte nesănătoasă. Mai mult sau mai puțin vedem în jurul nostru spiritul minții nesănătoase, trecând peste lucrurile care sunt cu adevărat valoroase și alergând după fleacuri.

În timp ce dezvoltăm spiritul minții sănătoase, ajungem să vedem care lucruri sunt valoroase și să privim celelalte lucruri ca fiind nesemnificative. Tot mai mult dorim lucrurile cerești. Dar lumea gândește: „Priviți la acest praf! Nu sunt acestea paie frumoase?” sau altceva? Ei spun; „Luați din aceste bețe și fructe mâncate de viermi pe care le avem aici.” Dar cele pentru care se străduiesc sunt o iluzie.

Ei spun despre noi că avem o minte nesănătoasă pentru că ne pasă de lucrurile mai bune, lucrurile cerești. Astfel au spus despre Isus: „Are demon, este nebun” (Ioan 10:20). După cum a spus apostolul: „Căci dacă ne-am ieșit din minți, pentru Dumnezeu am ajuns așa” (2 Cor. 5:13). Alții se miră că nu alergăm la aceeași revărsare de destrăbălare (1 Petru 4:4). Și este adevărat astăzi că oricine va trăi evlavios va fi greșit înțeles, calomniat (2 Tim. 3:12). Dar noi trebuie să ne arătăm curajul, credința și loialitatea față de Domnul și să manifestăm spiritul Său „de putere, de dragoste și de chibzuință” (2 Tim. 1:7). Manifestarea Spiritului Său îi va ajuta pe cei care sunt ai Lui să devină „mai mult decât învingători” (Romani 8:37). Astfel, chiar dacă nu ajutăm lumea, noi ne zidim unul pe altul în cea mai sfântă credință. Iuda 20, 21.

Spiritul minții sănătoase este cea mai minunată manifestare a Spiritului sfânt în poporul Domnului. Acesta le dă mare avantaj în toate modurile față de restul omenirii. Acesta vede în viața prezentă ocazii pentru realizarea caracterului. Acesta lărgește și adâncește mintea pe toate liniile bune. Acesta face pe posesorul lui mai puțin iritabil în privința drepturilor, privilegiilor și preferințelor sale și mai interesat de drepturile și sentimentele altora.

Spiritul minții sănătoase face judecata mai clară, mai adevărată, mai demnă de încredere decât înainte, căci acesta îl îndeamnă să accepte instrucțiunile Cuvântului lui Dumnezeu cu privire la ceea ce ar trebui și la ceea ce n-ar trebui să facă, și să respingă judecata lui greșită. Cel blând va fi îndrumat în judecată. Oricare ar fi imperfecțiunea minții și a corpului care rezultă din cădere, cei care primesc spiritul minții sănătoase sunt astfel făcuți mai curați, mai buni, mai gentili, mai puțin egoiști, mai atenți în ceea ce-i privește pe alții. Cei care sunt astfel bine deprinși, vor dezvolta spiritul iubirii în mod crescând până când ceea ce este perfect va fi venit și ceea ce este în parte se va fi sfârșit. 1 Cor. 13:10.