MANA 9 FEBRUARIE

Întoarce-te suflete al meu, la odihna ta, căci Iehova ți-a făcut bine. — Ps. 116:7

Obișnuința de gândire a creștinului are într-adevăr mult de a face cu progresul sau cu regresul spiritual, ea este de asemenea un indicator al stării spirituale și de aceea obișnuințele bune ale gândirii trebuie cu îngrijire cultivate. Prin „obișnuința gândirii” noi înțelegem condiția normală la care mintea se reîntoarce de obicei, ori de câte ori are răgaz. Câtă vreme suntem ocupați cu datoriile active ale vieții suntem nevoiți să ne îndreptăm puterile minții spre lucrul ce-l avem în mâini, căci dacă facem un lucru doar în mod mecanic, fără să ne concentrăm mintea asupra lui, nu-l putem face bine. Dar, chiar și aici, principiul creștin bine stabilit în caracter ne va conduce în mod inconștient. Când însă încordarea muncii și grija încetează pentru un timp, gândirea — prin obișnuința de gândire stabilită —, ca acul busolei spre pol, numaidecât se va întoarce la odihna sa în Dumnezeu. — Z. '95-250