PROPOVĂDUIREA EVANGHELIEI O NECESITATE

„Vai de mine dacă nu vestesc Evanghelia!” 1 Cor. 9:16.

W. T. 1 mai 1916 (pag. 140-141)

Vai este un cuvânt care astăzi nu se folosește atât de adesea ca mai demult. Era un cuvânt obișnuit în engleza veche, dar astăzi el are un sens, credem noi, care nu exista în cuvântul originar. Aproape toți cei care citesc pilda unde Domnul vorbește despre „plânsul și scrâșnirea dinților” par să aibă ideea că această expresie înseamnă chin veșnic. Pentru unii, vai, când este folosit în Biblie, înseamnă același lucru. Astfel aceștia interpretează textul nostru că ar însemna, „Voi merge în chinul veșnic dacă nu propovăduiesc Evanghelia”. Aceasta este din cauza crezurilor, tradițiilor și obiceiurilor venite din Evul Mediu, când poporului îi era interzisă Biblia.

Noi înțelegem că aici Apostolul vrea să spună, „Aș fi foarte nefericit dacă n-aș putea propovădui Evanghelia; aceasta ar fi o cauză de mare nefericire pentru mine. Având în vedere că înainte am persecutat și că Domnul mi-a acordat mare milă, ar însemna o pierdere a favorii și binecuvântării Sale dacă m-aș abține de la propovăduirea Mesajului Său”. Contextul pare să dea această idee. Tot așa, ar trebui să fie o mare nefericire și pentru cei cărora Domnul le-a acordat iluminarea cu Adevărul Său, dacă le-ar fi luată posibilitatea de a propovădui această Evanghelie glorioasă.

Dintr-un punct de vedere, cuvintele Apostolului s-ar aplica numai la slujirea publică a Cuvântului. Dintr-un alt punct de vedere, oricare din poporul consacrat al lui Dumnezeu este un serv, rânduit să propovăduiască; fiindcă rânduire înseamnă însărcinare, drept, autorizare. Această însărcinare de a propovădui Evanghelia este menționată de profetul Isaia (Isaia 61:1-3). Aici Biserica ne este adusă în atenție prin marele Cap al ei, Cristos Isus, care este reprezentat în primul rând, ca vorbitorul. Citim: „Duhul Stăpânului Domnul este peste Mine, căci Domnul M-a uns să aduc vești bune celor blânzi: El M-a trimis să pansez pe cei cu inima zdrobită, să vestesc eliberarea robilor și deschiderea închisorii celor ce sunt în lanțuri; să vestesc anul de îndurare al Domnului și ziua de răzbunare a Dumnezeului nostru; să mângâi pe toți cei întristați; să dau celor întristați din Sion frumusețe în loc de cenușă, un untdelemn de bucurie în locul plânsului, o haină de laudă în locul unui duh mâhnit, ca să fie numiți terebinți ai dreptății, un răsad al Domnului, ca El să fie slăvit”.

MULTE MODURI DE A PROPOVĂDUI EVANGHELIA

Aici a fost vestită profetic cu mult timp înainte însărcinarea primită de Mesia de la Duhul Sfânt. Membrele Corpului lui Mesia, care au primit aceeași ungere prin El, au primit de asemenea această însărcinare de a propovădui Evanghelia. Dacă ucenicul lui Cristos apreciază cum se cuvine privilegiul de a fi un mesager al lui Dumnezeu, un ambasador pentru Dumnezeu, ar fi într-adevăr vai pentru el dacă n-ar putea vesti mesajul, în măsura capacității și ocaziilor sale.

Există unii care au ideea că nu este altă cale de a propovădui decât prin discurs public de pe podium. Dar nu aceasta pare să fie ideea biblică despre propovăduire. Isus le-a vorbit oamenilor pe malul mării și de-a lungul drumului; uneori El a stat pe marginea fântânii și a propovăduit Mesajul mântuirii; ucenicilor Săi le-a propovăduit pe munte; uneori călătorea cu ei și le vorbea. Tot așa este și în cazul nostru. Orice modalitate sau timp avem pentru propovăduirea Veștilor Bune trebuie să le folosim.

Cuvântul Evanghelie înseamnă veste bună, veste de bucurie. Noi trebuie să spunem „vestea bună de mare bucurie”. Acest lucru se poate face în viața noastră de toate zilele, când ne întâlnim cu măcelarul, cu brutarul și cu vânzătorul de la prăvălie, sau cu vecinii și prietenii noștri. Se poate face prin trimiterea literaturii prin poștă sau prin împărțirea de pliante, cărți, sau prin propovăduirea de pe podium. Toate acestea înseamnă propovăduirea Evangheliei, informarea despre Vestea Bună; pentru că propovăduire înseamnă doar a informa, și nu se referă la maniera în care se comunică cunoștința.

BAZA ȘI SUPRASTRUCTURA EVANGHELIEI

Multe pliante nu conțin deloc Evanghelia; ele conțin vești de mare nefericire. Noi n-am vrea să le punem în circulație pe acestea; deoarece, cu cât am răspândi mai mult asemenea vești, cu atât mai puțină propovăduire a Evangheliei am face. Să nu uităm că Domnul nostru Isus a identificat în mod special Evanghelia cu Împărăția. Prin urmare noi trebuie să propovăduim Vestea Bună, Evanghelia Împărăției. Propovăduirea Evangheliei a fost metoda lui Dumnezeu pentru a aduna Biserica, și ea trebuie să fie făcută ca mărturie pentru lume. Noi avem încă ocazia de a face cunoscut acest Mesaj bun al Împărăției. Baza acestei Evanghelii este moartea Domnului ((210)) nostru Isus Cristos ca Jertfă pentru păcătoși, învierea și înălțarea Sa la dreapta Tatălui. Suprastructura mesajului este mântuirea Bisericii și a lumii — „oricine va vrea”. Toate binecuvântările lui Dumnezeu sunt prin Cristos.

Binecuvântările bogate ale Domnului, atât pentru Biserică cât și pentru lume, urmează celei de-a doua veniri a lui Isus. Atunci Biserica va fi glorificată și înălțată; și lumea va intra în Era de binecuvântare care după cum a promis Dumnezeu va veni odată cu stabilirea completă a Împărăției Sale.

Prin urmare, oricine înțelege această adevărată Evanghelie și apreciază faptul că este rânduit să-o propovăduiască, trebuie din necesitate să se simtă nefericit dacă este împiedicat de a o propovădui. Unii pot propovădui în câteva moduri. Alții pot propovădui aproape în toate modurile. Alții pot propovădui în foarte puține moduri; dar toți pot propovădui cumva. Cu cât propovăduim mai mult, cu atât trebuie să fim mai fericiți. Mulțumim lui Dumnezeu că avem atât de multe ajutoare în zilele noastre — cărți, literatură gratuită, concordanțe biblice etc. Noi le apreciem mult pe toate acestea și căutăm să le folosim bine, spre binecuvântarea altora și spre edificarea noastră.