CEI CONCEPUȚI DE SPIRIT, ÎN SFÂNTA

R 5418 W. T. 1 martie 1914 (pag. 79)

Urechile și limba noastră ne aduc multe binecuvântări și în general sunt servitori buni. Totuși, uneori ele sunt greu de condus așa încât să nu ne inducă în eroare. O întreagă jumătate din dificultățile de peste tot sunt se pare rezultatul înțelegerii greșite. Dumnezeu a fost înțeles greșit, Biblia a fost înțeleasă greșit și propovăduirea este înțeleasă greșit. Nu ne putem mira deci că Studiile În Scripturi, Umbrele Cortului Întâlnirii și Turnurile de Veghere au fost înțelese greșit. Tot ce putem face este să redeclarăm lucrurile, sperând că limba sau condeiul ne vor servi mai bine, sau că ochii și urechile cititorilor noștri îi vor servi mai bine.

Conceperea, puterea transformatoare

Ne-am străduit în mod repetat să arătăm că conceperea Spiritului sfânt, în cazul fiecărui creștin individual, este puterea transformatoare prin care el trece de la natura umană la natura cea nouă. Acest transfer este frumos ilustrat în tipurile Cortului Întâlnirii prin marele preot trecând prin Curte în Sfânta. Curtea reprezintă, în timpul actual, condiția pământească a celor care se apropie de Dumnezeu, dar n-au făcut încă o deplină consacrare a vieții lor, Lui și serviciului Lui.

Când se face pasul consacrării, Isus, servind ca Mare Preot al nostru, ne atribuie meritul Său ca să ne acopere deficiențele cărnii și imediat ne prezintă Tatălui. Consacrarea de către noi a naturii pământești este astfel făcută plăcută, și în socotelile divine suntem din acel moment morți potrivit cărnii, dar vii potrivit spiritului — concepuți din nou, nu de o sămânță care putrezește, ci prin Spiritul lui Dumnezeu. Toți care sunt concepuți astfel de Spirit sunt în Sfânta în relația lor cu Dumnezeu — adică sunt copii ai lui Dumnezeu, moștenitori ai lui Dumnezeu. După aceea au iluminarea Adevărului, așa cum este reprezentată prin Sfeșnicul de Aur cu șapte arzătoare; au hrana spirituală așa cum este reprezentată prin Masa pentru Punerea Pâinii Înainte și privilegiile închinării și rugăciunii, așa cum sunt reprezentate prin Altarul de Aur.

Această stare continuă până la sfârșitul acestui Veac, când se va face o judecată, sau încercare sau deosebire între cei mai credincioși, Turma Mică, clasa Preoțimii Împărătești, și clasa mai puțin credincioasă a Mulțimii Mari — aceasta din urmă fiind simbolizată mai apoi prin seminția lui Levi.

În noua ordine a lucrurilor, după stabilirea Împărăției lui Mesia, această deosebire între Biserica propriu-zisă, comoștenitorii cu Cristos, și grupa mai mare a leviților antitipici, va fi continuă și serviciile celor două clase vor fi diferite. Prima va fi o Preoțime corespunzătoare lui Melhisedec — Preot pe Tronul Său. Lucrarea celei din urmă va corespunde mai mult celei realizate de Leviți: și anume, să învețe poporul etc., ca servitori ai Preoților, de la care vor primi îndrumările.